Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 38, N:o 1. 173 



fallande hoga antalet ar 1911 beror pa forekomsten av ett 

 storre antal tillfalliga gaster i pelagiska regionen. Det minsta 

 antalet fytoplanktonter antraffades ar 1911 i mars och april 

 samt under observationstiden 1912 i februari. Antalet var 

 3 resp. 4. Zooplankton var svagast representerat aren 1910 

 och 1911 i december med 6 resp. 9 former och under 1912 

 ars observationstid i februari och mars med 9 former. 



Som man kan forutse av de extrema naturforhallan- 

 dena under aret ar antalet perennerande planktonter mindre 

 an antalet periodiska och av de periodiska ater sommar- 

 planktonterna overvagande. Det erbjuder i vissa fall stora 

 svarigheter att hanfora planktonten till den ena eller andra 

 av dessa grupper. Detta galler i synnerhet sporadiskt och 

 fataligt upptradande former. — Namnen pa de planktonter, 

 som foranlett tvekan i detta avseende, ha satts inom parentes. 



a) Perennerande: 

 Schizophyceae: Merismopedia, Gomphosphcsria. 

 Chlorophyceae: Volvox aureus, Botryococcus. 

 Conjugatae ej foretradd. 



Flagellatae: Synura, Uroglena. 



Peridiniales: Peridinium. 



BaciUariales: Surirella. 



Rhizopoda ej representerad. 



Rotatoria: Conochilus, Polyarthra, Anurcea cochlearis, 



Notholca, Gastropus. 

 Cladocera: Daphnia galeata, Chydorus. 

 Copepoda: Diaptomus. (Cyclops albidus, C. fuscus). 



b) Sommarplanktonter: 

 Schizophyceae: Coelosphcsrium, Anabcena flos aquce, A. 



Lemmermanni, Aphanizomenon. 

 Chlorophyceae: (Eudorina, Pandorina), Volvox globator, 



Sphcerocystis, Dictyosphcedum, Raphidium, Pediastruniy 



Coelastrum, Eremosphcera, Cnicigenia, Kirchneriella. 

 Conjugatae: Hyalotheca, Cosmarium, Euastrum, Micraste- 



rias, Staurastrum. Arthrodesmus. 



