80 Wahlberg. Littois trask med sarskild hansyn till dess plankton. 



hindra agget att i fortid lamna agghalan. Det framre ut- 

 skottet utvecklades kraftigare an det bakre; det forra rikta- 

 des framat, det senare bakat. (Se fig. 6, 7!) 



I juni och juli var cristan hos de utbildade individerna 

 hogst och huvudvinkeln tydligast. Darefter syntes avrund- 

 ning av huvudet hos de aldre individerna bhva allman, var- 

 igenom vinkeln blev svar att igenkanna. (Se t. ex. fig. 16, 

 17!) De sista under aret, ^xii (v. t. 1.5°, is 11 cm), antraf- 

 fade individerna med vinkelhuvud voro utvaxta. 



Redan fore det sommargenerationerna forsvunnit fran 

 pelagiska regionen upptradde unga individer med rundat 

 huvud (grundformen). Detta skedde omkr. medlet av okto- 

 ber (^^'x V. t. 5.5). Fran denna tidpunkt begynte vinterfor- 

 mens (= grundformens) utbildning enhgt den plan, som an- 

 gives av bildserien fig. 30, 28, 18, 22, 26 och 29. Utom de 

 namnda figurerna visa aven fig. 1 — 4, 20, 21, 23, 31 och 33 

 vinterformer. Vi finna hos dem alls ingen antydan ens till 

 vinkel pa huvudet. Sadana vinterformer antraffades anda 

 t. 0. m. maj 1912, sasom vi se av fig. 30, 31 och 33 fran 

 '^ V (v. t. 9°) och 2^/v (v. t. 15"). Anmarkningsvart ar det 

 langa huvudet hos vinterformerna i maj 1912. Bland over- 

 vagande typiska vinterformer forekommo sparsamt i provet 

 av ^^11112 (is 47 cm) utbildade individer med vinkelhuvud 

 (fig. 27) och darjamte unga och konsmogna individer med 

 en huvudform, som tycktes antyda ett stadium mellan vin- 

 ter- och sommarform (fig. 24, 25). Aven i de efterfoljande 

 proven antraffades sadana former med vinkel i huvudets 

 framande, men sommarformen blev ensam radande forst i 

 borjan av juni. 



Formolikheten mellan de yngsta sommar- och vinter- 

 formerna framtrader tydligt a fig. 36, som visar oss dessa 

 former, fig. 9 och 30, lagda pa varandra sa att kroppens 

 langdaxel samt ogoncentrums projektion pa densamma sam- 

 manfalla. Vi finna, att den vasentligaste olikheten pa dessa 

 uppenbarligen lika lagt staende utvecklingsstadier star att 

 soka i huvudets form och framfor allt i forekomsten eller 

 avsaknaden av en crista. Rorelseantennernas framsta muskel 



