Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XV, JS:o 3. 15 



I de hilr och diir, isynnerhet vid traskstriinderna befintliga 

 aspdungarna finner man foljande hackfaglar: 



Luscinia phoenicurus a., Muscicai)a grisola s., 



Parus cmctiis a., Pious minor a. 



Fran Muddusjaiir vesterut borjar landet smaningom hoja 

 sig, bildande lagre med tall-, och hogre med bjorkskog bevuxna 

 asar och kullar, emellan sig innesliitande sma triisk och mossar 

 eller mossiingar, tills det med de fran Muddusjaur 1 72 '^il 

 vesterut belagna Palgisoaivi, Eadlihoaivi och Tuarbumoaivi kala 

 fjalltopparna ofvergar i de egentliga Muotkatunturi hogfjallen. 



Har man bestigit nagon af nyssnamnda toppar, frapperas 

 man af den vilda skonhet naturen har uppe ager. Blickar man 

 at vester, nordvest eller sydvest, synes en oofverskadlig mangd 

 kala, steniga toppar pa hvilka snon i storre, sknggiga fordjup- 

 ningar annii midt under den hetaste sommaren kvarligger. Ingen 

 af dessa toppar nar dock den egentliga snogransen, ehuru de 

 hogsta af dem, sasom Kuorvekodj, Peldoaivi, Laggoaivi, Pall- 

 oaivi, Njayvvaoaivi, Kualsveioaivi, Suooaivi o. a., na en hojd af 

 400 till 600 meter ofver hafvet (aneroid matning). De mellan 

 topparna belagna plataerna motsvara dalsankningar i laglandet 

 och aro till sin areal ofta nog ofver en half kvadratmil, eller 

 mera, upptagna af vidlyftiga mossar, myrar och fjallsjoar. 



Vaxtligheten i dessa hogfjallens dalar bestar af Salb: arter 

 och Betitla nana samt, der de aro djupare, af enstaka dverg- 

 lika exemplar af BeMa odorata. Ett maktigt lager af renlaf 

 samt pa sumpmarkerna af mossarter betacker marken. Hvad 

 vaxligheten pa de egentliga fjalltopparna vidkommer, trifves 

 dvergbjorken och nagra videarter, isynnerhet pa sodra slutt- 

 ningarna, annu pa en ganska ansenlig hojd (circa 500 meter), 

 hvarefter endast Cladonia och nagra fjiiUorter (Diapensia lappo- 

 nica o. a.) sparsamt betiicka marken, tills afven de upphora och 

 toppen slutligen iindas i valdiga stenoren. Sallan slutta dessa 

 toppar lika langsamt mot alia viiderstriick; oftast iiro norra 

 sluttningarna brantare an de sodra. 



Som af ofvanstaende framgar, antraffas pa dessa hogfjiill 



