Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, T. XV, n:o 4. 27 



svnnerligen flitigt och sangen iir ovanlijit stark, omvexlande och 



liim. 



Parus major (talgox). Stannfagel. Hiickar allmiint saviil 

 vid som aflagset fran menniskoboningar, saviil i skogsdungar 

 som i skogar. Viirper tva kullar. Bon funna: 



1888 VI 14 med 8 st. betydligt legade agg; — 1894 V 

 17 med 10 st. friska iigg; — 1897 V 21 med 9 st. agg; VI 27 

 med 10 St. friska agg. 



Boet anliigges i ihaliga triid och stubbar, i huskniitar, hal- 

 kar och pa vindar. Fageln gar latt i snaror och fiillor, i hvilka 

 talg ar utsatt som bete, pa grund af sin snalhet efter niimda 

 fodoamme. 



Parus ater. Ar 1893 i maj hittades ett dodt exemplar i 

 ett villarum pa Mallot. 



Parus borealis (korftjetar). Stannfagel. Forekommer all- 

 mant i skogar och pa skogsangar. Varper tva kullar. Bon 

 fanna: 



1885 V 4 med 5 st. agg; — 1886 IV 15 med 2 st. agg; 



— 1888 VI 5 med 7 st. agg; — 1895 V 31 med 7 st. agg: — 

 1897 V 21 med 9 st. nagot legade agg. 



Boet anlagges i ihaliga trad och stubbar. Da fageln ruf- 

 var, kan hon vanligen ej medelst bultningar och slag i stubben 

 eller {riidet formas att lemna nastet, ofta ej ens om hon vid- 

 rors med fingret, en mjuk qvist 1. dyl. Blir stubben sa ilia 

 sonderrifven, att nastet blottas, ar en, om ock nodtorftig repa- 

 ration med nafver, mossa och dylikt tillriicklig, for att fageln 

 ej skall ofvergifva boet. 



Parus cristatus (tupsoman). Stannfagel. Allman i djupare 

 barrskogar, i synnerhet i tallskog. Varper tva kullar. Bon 

 funna: 



1885 V 4 med 5 st. agg; — 1886 IV 30 med dunungar; 



— 1893 V 10 med 5 st. betydhgt legade agg; — 1896 IV 20 

 med 5 st. agg; — 1897 V 10 med 5 st. agg. 



Boet anlagges i ihaliga triid och stubbar. Da fageln oroas 

 vid nastplatsen, iir hon om mojligt iinnu mer nitrgangen an 

 sin slagting gramesen; under oupphorligt sisande och drillande 

 hoppar och flyger hon tiitt invid och omkring fridstoraren. 



