Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XV, N:o 3. 65 



kommer, foga skilja sig fran bomaterialet, aro de mycket svara 

 att upptacka. Bon af arten bar jag funnit: 



1891: den 12 juni med 4 friska iigg; den 16 juni med 4 

 starkt legade ii^g] 



1892: den 10 juni med 4 nastan friska agg; 



1893: den 11 juni med 4 nagot legade iigg; den 14 juni 

 2 bon, det ena med 4 obetydligt och det andra med 4 starkt 

 legade agg; den 18 juni med 4 nastan fullgangna iigg. 



Aggen i tre kullar hafva foljande dimensioner: 



52,7 52,3 52,1 52,0. 52,2 52,0 52,0 '51,6. 



36,5 86,7 "36,1 36,3: 36^ 36.1 36,0 36,1. 



51,9 51,6 51,5 51,2. 



36,0 36^6 36,1 35^ 



Limosa lapponica L. 



Ar mycket siillsynt. Den vistas endast pa de allra storsta 

 af de oppna mossarne i laglandet. Huruvida den forekommer 

 pa sumpmarkerna pa fjiillen kiinner jag icke. Den 3 juni 1893 

 fann jag arten hiickande pa en fran Enare sjo at vaster beliigen 

 vidstriickt mosse. Boet, som endast bestod af en grund grop, 

 var belaget pa en af gungflyn omgifven tufva i sodra andan af 

 mossen och inneholl 4 obetydligt legade agg^ af foljande storlek: 



53,3 52,0 52,6 52,2. 

 36,9 37,2 37,4 36,7. 



Pa samma mosse, dtir detta bo var beliiget, sag jag ar 

 1892 den 22 juli ungar som annu ej voro flygskickliga, mojligen 

 af samma par som ofvan. 



Numenius phoeopus L. 



Liksom Ijungpiparen, alskar iifven smaspofven de oppna 

 mossarne i laglandet, dar den till mycket stort antal forekommer. 

 Pa fjallen iir den itnnu allmiln pa de tundralika hogsliitterna 

 inom bjorkregionen, t. ex. mellan Semikurtag och Vainosoaivi 

 toppar (sommaren 1896). Likasa pa bjorkregionens sumpmarker 

 (Muotkatunturit). Skygg och vaksam till sin natur, varskor den 



