10 Hugo Krank, Fa.uelfaunan i Gamlakarlcby. 



digare risvegetation antraffas, hvarjiimte enen forekonimer mindre 

 sparsamt (ex. Tankar, Repskiir, Hungroberg), nagon gang iifven 

 ymnigt af Hipijophae rhamnoides och Ribes rubrum & nigrum 

 (ex. Lillgrundet). De fiesta storre holmar iiro skogbevuxna, 

 hvarvid skogen utgores af i tiithet och hojd vexlande barr- 

 eller blandskog, undantagsvis lofskog af al, och ega ofta pa 

 sydsidan storre eller mindre iingsmarker, dar loftrad och 

 enbuskar forherska (ex. Hamnskarsholmarna, Vadorn, Stockon, 

 Orrskar). 



De vattenhackfaglar, hvilka har upptrada, aro: 

 pa de yttersta, tradlosa klippholmarna: 



Lams marinus (Sterna caspia) 



pa saviil tradlosa som sparsamt tradbevuxna klippoar: 

 Antlius obscurus Lams cactus 



Charadrms hiaticula L. argentatiis * ^) 



Totanus calidris L. fuscus 



Somateria mollissima Uria grylle 



Sterna hirundo {Alca torda); 



pa utskarsholmarna i allmanhet, d. a. saval pa narmast 

 foregaende lokaler som pa skogbevuxna skar: 



Mergus merganser Oidemia fiisca 



M. serrator * Sterna imradisea (stiillvis 



St. hirundo). 

 De inre smaskaren iitgoras dels af storre och mindre, an- 

 tingen till storsta delen af barr- eller blandskog upptagna och 

 med steniga strandpartier forsedda skar, eller angsmarkbildande, 

 foretradesvis med loftrad och enbuskar bevuxna holmar, dels 

 af sma mer eller mindre kala klippoar. Ofta upptrada langs 

 stranderna snar af albuskar och vide samt pa de mer steniga 

 holmarna (i synnerhet vester och nordvest om Eugmo) af Hip- 

 popihae rhamnoides. I vattnet narmast stranden forekommer 

 ej sallan Phragmites till storre eller mindre utstrackning. 

 Utom de egentliga holmarna iiro i den inre skargarden iifven 

 att marka en mangd smagrund, d. a. storre och mindre med 



1) Med * utmarkas de arter, livilka antraffas afven pa annat hufvud- 

 slag af st&ndorter inom omradet an det, under hvilket de fur tillfallet an- 

 foras. 



