Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 26, n:o 8. 29 



lindriska. Ofta ofverstiga de i langd betydligt sjalfva djuret. 

 Langden utgor 8,6 mm jamte aggsackar 18,2 mm. Hanen ar, 

 sa vidt jag vet, icke kand. 



En utforlig synonymik aterfinnes hos Baird, som dock ej 

 synes gora skillnad mellan denna art och den senare beskrifna 

 L. edtvardsii Olsson, afven den behandlad uti foreliggande 

 studie. Forvanansvardt ar emellertid, att Bassett-Smidt, 

 hvars arbete utkom ar 1899, fortsattningsvis upptager alldeles 

 oriktiga synonymer — sannolikt anlitande Baird som kalla. 



Till de skematiska afbildningar af arten, som Baird och 

 Kroyer*) (3) lamna, fogar jag ytterligare nagra (pi. II, figg. 13 

 — 22), sa mycket mer som Mayor under samma artnamn be- 

 skrifvit en helt annan parasit, Lernoeopoda edwardsii Olsson 

 (synonym med Basinistes salmonea M-Edw.), hvilken uti litera- 

 turen ratt ofta sammanblandats med foreliggande art. 



Specielt karaktaristiska for arten aro andra paret antenner 

 och de bada maxillarfotparen. Antennen ar tvaklufven (pi. II 

 fig. 16). Hufvudstammen slutar uti en kort, svagt utveck- 

 lad krokbojning. Daremot har den andra grenen att uppvisa 

 en skild andled, forsedcl med en stor kraftig klo. Vid basen 

 af den sistnamda se vi dessutom tvanne skarpa utsprang. 

 Forsta maxillarfotparet (fig. 18) bestar af en kort och bred 

 basalled, som uppbar den langsmalt aggrunda mellanleden. A'nd- 

 leden ater foreter bilden af en inatbojd, sardeles kraftigt utveck- 

 lad klo. Pa insidan motsvaras den sistnamda af ett, fran 

 mellanleden framtradande, bevapnadt utsprang, hvarigenom en 

 om en gripklo paminnande bildning uppkommer. Fastskalen ar 

 for arten ytterst karaktaristisk. Uppifran sedd aggrund, vander 

 densamma sin spets rakt framat. Som af figuren (19) framgar 

 ar of re sidan nagot hvalfd, den undre ater svagt konkav eller sa 

 godt som plan. Maxillen (fig. 17) ar treklufven med utat vanda 

 borstbarande flikar, mandibeln^ (fig. 15) sagtandad. 



Agget ar synnerligen kiinnspakt. Forutom de »ventralt lig- 

 gande» tvanne paren pigmentfalt fmna vi den femte flacken 

 konstant foreteende bilden af ett X, hvars ofra grenar stracka 

 sig ofver pa dorsalsidan och har resultera uti tvanne, mycket 



*) Kroyers teckning aterfinnes i Hofers arbete. 



