Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 26, n:<> 7. 37 



antea lecta sunt in Walamo (E. Juslin, 1874) et in par. Nykyrka 

 (J. P. N. 8 / 7 76). 



Genom Kigre, starkt kolorerad stjelk och bladens dunkla 

 farg narmast och liitt skild fran foreg., med hvilken den i vasendt- 

 liga delar samstammer. Huruvida den for ofrigt ar att hallas 

 for en mer sjelfstiindig form eller blott for en varietet af H. 

 isthmicola maste tills vidare lemnas oafgjordt. 



H. albiciliatum (Brenn.) f, metaboloides n. — Hier. exsicc. 

 Ill, n. 78. 



A f. primaria Helsingforsiensi videtur nonnihil diversum: 

 canlis gracilior, folia tenuiora et magis obscura apice recurvo, 

 folium caulinurn subtus magis stellatum, anthela laxior ramis 

 magis ereclis glandulis longioribus et gracilioribus: 



Inv. ^ ==?1 D. 25—28 (I), Lm. 2.5. 



Locis devexis subgraminosis sat siccis et in prato humido 

 ad Waiiksy Tavaste australis. 



Mojligen ar formen ifraga endast att hallas for en modifi- 

 kation. Anforda differenser liksom nagot afvikande habitus 

 kunna liitt bero pa standort; afven vid Helsingfors visar den sig 

 mycket viixlande allt efter standorten. Tills vidare saknas dock 

 ang. dessa sist berorda nagra pa lefvande exemplar gjorda anteck- 

 ningar ofver blomkorgen; angaende Waaksy exemplaren ma 

 hiir tillaggas att korgarna aro radierande och orent gulaktiga 

 med skiftning i svafvelgult, stiftet ar orent och kantblommorna 

 glesa; holkbasen ar rundad eller bredt aggrund. 



H. helicopis n. 



Virellum, gracile, dilutiflorum, 30—40 cm altum. Stolones 

 graciles violacei^ foliis oboblongis vel spathulato-oblongis, partim 

 decrescentibus. Canlis gracilis, virens, strictus vel erectus, 1 — 2 

 folius, imo crebre pilosus, cet. dite glanduliferus et pilis 1 — 1.5 

 mm longis sparse vel parce vestitus, infra anthelam stellatus 

 conferte nigro-glandulosus et parcissime nigro-pilosus. Folia 

 sat tenuia et viridia integerrima costa et marginibus pilis c. 1 



