Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 26, n:o 8. 7 



af ergasilernas mundelar synes afven Pagenstecher dela, 

 att doma af den beskrifning han lamnar af nagra narstaende 

 former. Han likstaller samtliga mundelar med maxiller och 

 maxillarfotter, visserligen utan nagon narmare motivering. 



Detta hvad honan betraffar. Hvad hanen ater angar, har 

 man svafvat uti ovisshet. Sars har visserligen beskrifvit en 

 form, som han utgifvit for en sannolik hane till Ergasilus de- 

 pressas. En med denna identisk form anser sig C. L. Herrick 

 hafva funnit. Denne sistnamde, som afven afbildar djuret, 

 framkastar i samband harmed den formodan, att E. depressus 

 endast skulle utgora en ungdomsform till E. sieboldii. 



Uti en af handling af Kroyer (3) finna vi slutligen en Er- 

 gasilus- form, som forfattaren »troer at turde ansee for Hanne» 

 till E. sieboldii och hvilken han karaktariserar pa foljande 

 satt. 



»I Lsengde stemme Hannerne med Hunnerne, men de ad- 

 skille sig ved en mere langstrakt og smal Form, og Rygfladen 

 er mindre hvselvet. Den Brystring, som bserer det forste Par 

 Svommefodder, er vel ikke fri, men dens Adskillelse fra den 

 ovrige Forkrop er dog langt tydeligere end hos Hunnerne. 

 Genitalringen viser sig ved en lille Indsnoring ligesom deelt i 

 to mindre Ringe, af hvilke den forste dog er saerdeles kort. 

 Dens Fulcra ere gaffelagtigt kloftede, eller den besidder to Par 

 Lemmer. Den tredie eller sidste Halering er kloftet ligetil Ro- 

 den, og Halevedhaengene faae derved Udseende af at vaere to- 

 leddede. Forresten stemme Hannerne temmelig nger med Hun- 

 nerne, og Kjonsforskjellen kan altsaa siges at vsere ubetydelig.» 

 Emellertid fann jag sommaren 1901 pa abdomen af en 

 E. sieboldii-horm en Ergasilas-hnn, alldeles olik de af Herrick 

 och Kroyer (3) afbildade, och som jag pa gruncl af flera 

 omstandigheter antagit utgora hanen till ifragavarande art. Dju- 

 ret befans med sina gripantenner stadigt fast vid honan, fran 

 hvilken det dock under synbara anstrangningar losgjorde sig, 

 sasnart honan i och for observation ofverflyttades i en skal. 

 Dess rorelser voro synnerligen lifliga. Copepoden ifraga vi- 

 sade till sin allmanna kroppsform full ofverensstammelse med 

 honan af foreliggande art. Tyvarr krossades exemplaret un- 



