Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 26, n:o 8. 23 



en rikare taggbevapning (fig. 7). Hvad mundelarna betraffar, 

 hafva vi att marka, att mandiblerna har aro mindre bojda, sa 

 godt som raka, samt darjamte forete ett storre afital sagtander 

 (fig. 8); maxillerna ater framtrada alldeles osymmetriska, pa in- 

 sidan forsedda med trenne utsprang. Hvarje sadant uppbar, i 

 likhet med spetsen, ett borst, de ofre langre, de undre kortare 

 (fig. 9). Forsta maxillarfotparets bevapning ar for arten ytterst 

 karaktaristisk. Maxillarfoten visar i spetsen en val utvecklad 

 klo, vid hvars bas tvanne smarre biklor framspringa, en pa 

 hvardera sidan (fig. 4). Hvad fastarmarna betraffar, fortjanar 

 framhallas, att fastskalen — ocksa har forsedd med sma mot 

 centrum riktade taggar — ej foreter nagot egentligt skaft som 

 hos percarum. Se i ofrigt figurerna pa pi. I. 



Abdomen hos A. sandrce uppvisar afven de sfanska, 

 till fargen morkbruna bildningar, hvilka Glaus (5) hos A. per- 

 carum beskrifvit som en del af konsapparaten, och hvilka han 

 i likhet med Ley dig (2) kallat receptacula seminis (fig. 2). Detta 

 Claus' antagande styrkes af mina sommaren 1900 gjorda iakt- 

 tagelser, hvarom narmare framdeles. Pa bada sidorna af dem 

 aterfinna vi »rudimenten af det sista extremitetparet», hvilka 

 bihang synas vara sammansatta af trenne leder, den yttersta 

 skarpt tillspetsad, som af fig. 3 (pi. I) framgar. 



Detta hvad honan betraffar. Men. afven hanen afviker i 

 manga stycken fran hanen at percarum. Framst marka vi kropps- 

 formen, som ar nagot slankare, samt den ofta otydligt framtra- 

 dande segmenteringen. Afven maxillarfotterna forete vissa af- 

 vikelser fran percarum. Forutom den nagot afvikande formen 

 finna vi, hvad framre paret betraffar, det utskott af mellanleden, 

 mot hvilket andklon kan neclbojas, hos A. sandrce forsedt med 

 fyra taggar, emot tvanne hos percarum. Dessutom formarkes 

 hos den forra en karaktaristisk inskarning af leden alldeles un- 

 der det of van omtalade utspranget (pi. I, fig. 12). Afven det 

 andra paret visar en egenhet for arten. Andledens storre, klo- 

 likt inatbojda spets synes har lamna det mindre utspranget pa 

 sin utsida, ej pa insidan som hos percarum (fig. 13). Langden 

 ofverstiger sallan 1,3 mm. 



