24 Pehr Gadd, Parasit-Copepoder. 



Vid insamling af arten kan man ej undga att lagga marke 

 till, hurusom alia de individer, hvilka sitta fasta pa galbladen, 

 aro stora och i utveckling langt. hunna i jamforelse med dem, 

 som hafva sin plats pa sjalfva galbagen mellan dess tander. 

 Skilnaden ar ofta ratt betydlig; under det att de forra i langd 

 mata anda till 4,4 mm, ofverstiga de senare aldrig 3 mm (agg- 

 sackarna naturligtvis oraknade). Den enda rimliga forklarning 

 hartill har jag trott mig finna uti de forras rikligare tillgang 

 pa naring. 



Sommaren 1902 fann jag en gang en hona utan agg- 

 sackar, som pa abdomen bar en fritt kringkrypande hane. 

 Djuren ofverflyttades i en skal i och for observation. Jag 

 kuncle nu konstatera, att honans abdomen var i besitt- 

 ning af de tvanne klotlika, till fargen morkbruna bildningar, 

 om hvilka tidigare varit fraga. De tycktes bada vara toma 

 och genom hvar sin kanal sta i forbindelse med omgifnin- 

 gen. Efter en vantan af ungefar en half timme blef jag i 

 tillfalle att se den lilla hanen stadigt fasta sig pa honans dor- 

 salsida, sa att dess abdomen med ungefar ett segments bredd 

 ofverskot honans andsegment. Under den harpa foljande minu- 

 ten satt hanen mycket stilla, tryckande abdomen — det nast 

 sista segmentet, sa tycktes det mig — emot honans ena »recep- 

 taculum seminis». Oroad af mina forsok att vanda djuren i 

 profil, slapte hanen sitt tag och foil till botten. Nagot vidare 

 forsok att narma sig honan gjorde den ej. Vid den undersok- 

 ning jag nu foretog af honans klotlika bihang visade det ena 

 vid sin mynning en knopplik bildning, som helt tillslot myn- 

 ningen. Knoppen tycktes insanda en svagt ljusbrytande Strang 

 uti klotet. Detta sistnamda var ej haller mera tomt som forut, 

 utan visade ett innehall af samma utseende som strangens. Att 

 vi har hafva en spermatophor, som af pygmehanen blifvit fast 

 vid ingangen till honans konsapparat synes mig — i betrak- 

 tande af Claus utredning af de sfariska bihangen som utgorande 

 en del af densamma — ligga utom alt tvifvel. 



Aggets utveckling ofverensstammer uti alt vasentligt med 

 den af v. Nordmann for A. percarum beskrifna. Innan det 

 yttre aggholjet remnar, mater »agget» i mecleltal 0,2 mm. Sedan 



