16 Freclr. Elfving, Kulturviixterna i Finland. 



Sippola (shid. E. Backberg): allmant i norra delen mot 

 Valkeala. 



Vehkalahti: nagot litet sveder i de inre skogsbygderna. 



Den angifna gransen markerar, som redan blifvit sagdt, 

 icke nagot skarpt afbrott; vester om den upphor svedjandet 

 smaningom, erhallande en mer tillfallig karaktiir. Det finnes 

 dock utanfor den ett omrade dar brannandet oeh odlandet af 

 sved annu ganska regelbnndet, sannolikt dock mest af mindre 

 jordbrukare, bedrifves, namligen de skogiga trakter, som fran 

 gransen mellan Nyland, Egentliga Finland och Tavastland striicka 

 sig norrut mot Tavastehus: 



Suomusjarvi (pastor 0. Akerman): svedjandet tamligen 

 allmant. 



Pusula: allmant. 



Loppi och Renko (kronolansm. A. Lang): sma sveder hiir 

 och dar. 



Kalvola (stud. V. Borg): i de vidstriikta skogsmarkerna, 

 som upptaga storsta delan af socknen, idka torparne regelbnn- 

 det svedjebruk. 



I narheten af detta oansenliga svedjecentrum finner man 

 annu svaga tillstymmelser till svedjebruk. Det iir icke okandt 

 i Karislojo (a Karkali gifvas arligen 5 kappland jord at syt- 

 ningshjon att svedja: rag), Sammatti (nagra sveder finnas; pa 

 dem hostrag), Nummi (rag, rofvor), Kisko (rag; igensas med ho- 

 fro), Bromarf (mera sallan; rag och timotej) och Bjarna (undan- 

 tagsvis; rag). Likasa i Lojo (a en del allmogelagenheter bran- 

 ner man arligen sma skogslappar, hvilka insas med rag och 

 aret darpa med timotej eller annat hofro), Vihti, Pyhajarvi (un- 

 dantagsvis i mindre skala i socknens utkanter), Sjundea (ar 

 1896 a en lagenhet), Kyrkslatt (h. o. d., men af mindre ytvidd; 

 de besas med rag, som lemnat anda till 15 kornet; darefter 

 lemnas de att ga i skog eller odlas de, beroende af markens 

 beskaffenhet), Esbo (tillfalligtvis svedjas nagon afverkad backe; 

 da sas trohgen utan undantag rag), Mantsiila (undantagsvis i 

 ringa skala; utsadet mest rofvor, mojligen afven rag). I Haus- 

 jarvi svedjas diiremot icke mer. 



