22 Fredr. Elfcing, Kulturvaxterna i Finland. 



tet hafva i forening vallat att denna finare kultur blifvit jitm- 

 forelsevis litet beaktad. I landets sodra och sydvestra delar, 

 diir odlingen ar iildst, diir herremannalagenheterna aio talrikast 

 och de klimatiska forhallandena gynsammast, ar koksvaxtodliii- 

 gen naturligtvis langst hunnen och har afven bland allmogen 

 funnit fotfiiste, men afven har forljudes fran manga hall klagan 

 att koksvaxter icke lyckas, hvilka med sakerhet borde ga viil 

 till. I landets inre och norra delar ar tradgardsodlingen dar- 

 emot for det mesta nastan lika frammande for de fa represen- 

 tanterna af standspersonsklassen som for massan af jordbrukare. 



De vaxter man i framsta rummet lagger an pa i tradgar- 

 darna aro, utom de redan tidigare namda kalrot och hufvudkal, 

 foljande: iirter, morot, rodbeta, radisa, persilja, graslok, sallat, 

 spenat, honor, dill, pepparrot iifvensom jordgubbar, rabarber 

 och blomkal. 



Riittika, rodlok och chalottenlok, cikoria, gurka, indiansk 

 krasse och palsternacka tillhora redan en mindre kand och var- 

 derad kategori. 



Annu sallsyntare aro vaxtmarg, mejram, krasse, purjo- och 

 piplok, kalrabbi, Briissel- och bladkal samt selleri. 



Undantagsvis odlas af bladvaxter: portulak, mangold, sa- 

 voykal, rodkal, tradgardsmalla, patientia, hornspenat, korfvel, 

 endivia; af rotvaxter: jordartskocka, scorzonera, hafrerot, soc- 

 kerrot; af kryddplantor: mynta, isop, fenkal, timjan, kyndel samt 

 af andra rariteter: sparris (icke sallsynt som prydnadsvaxt), 

 melon, tomat, kronartskocka. 



Libsticka, abrodd och malort kvarsta mangenstades som 

 vittnen om forna tiders husmedicin utan att nu vara foremal 

 for odling. 



Har nedan lemnas en detaljerad redogorelse for tradgar- 

 darna pa 28 herremannalagenheter i olika delar af landet. Af 

 denna tabellariska ofversigt kan man bilda sig en forestallning 

 om hvad vara dagars herreman odla, borjande med de stora 

 egendomsinnehafvarene i sodra Finland (Radelma, Fagervik, 

 Liimatta) anda upp till prester och lansman i Lappmarken. Det 

 ar sjalffallet att det endast ar de faktiska forhallandena som 

 haraf framga, icke mojligheterna till odhng. Det kan knapt nog 



