66 Fredr. Elfving, Kulturvaxterna i Finland. 



gardar skulle antraffas. Odlingens frequens varierar mycket, 

 afven inom mindre omraden, som det tyckes utan regel. All- 

 man ar hiimlen ofver hufvud i det inre af landet, nagot mindre 

 spridd synes den vara vid kusterna, sallsynl i ostra Karelen. 

 Norr om 64° aftager humle-kalturen starkt, men annu i Pudas- 

 jarvi har afkastningen varit god. Rovaniemi torde vara det nord- 

 ligaste stalle i Finland diir humle for narvarande odlas. Vild eller 

 forvildad antraffas humle pa manga stallen, nordligast i Simo. — 

 Den anvandes nastan uteslutande till husbehof, och ofver huf- 

 vud egnar man Ingen vard at sina sma, fran forna tider invid 

 gardarna kvarstaende humleplanteringar. Afkastningen ar dar- 

 for dalig och odlingen gar tillbaka, sa mycket snarare som man 

 kan komma till ratta med humle, begagnad eller obegagnad, 

 som man far kopa a bryggerierna. — Endast pa fa stallen eger 

 produktion rum till afsalu (uppgift fran Oulunsalo: for flere 

 hundra mark arligen). 



Aristolochiaceae. 



Aristolochia sipho. Mycket sallsynt i sodra Finland. Blom- 

 mar i Tammela. 



Polygonaeeae. 



Polygonum fagopyrum. Odlingen af bohvete ar inskrankt 

 till ostra Finland och nastan alls icke i bruk bland den stora 

 massan af folket vester om Kymmene elf och Paijanne. Dess 

 odling faller sa godt som uteslutande inom den region af landet 

 dar svedjebruk annu bedrifves. Det kultiveras namhgen fore- 

 tradesvis pa svedjemarker, diir det efter ett eller par ars for- 

 lopp eftertrader ragen, eventuelt hafren eller kornet; pa Karelska 

 naset utsas bohvete mest i aker. Ingenstades odlas det i storre 

 skala, och det ar nastan belt och ballet inskrankt till allmogens 

 lagenheter. Afkastningen, som mycket vexlar och sarskildt ro- 

 ner inverkan af frost, uppges under goda ar vara 20 — 30 kor- 

 net. Medelafkastningen for hela landet hoU sig under aren 

 1881 — 70 mellan sjunde och elfte kornet. 



Gransen for den nagot sa nar sammanhangande bohvete- 

 odlingen synes af kartan I. Sin storsta frequens och intensi- 



