Acta Societatis pro Fauna et Flora Feniiica. XIV, n:o 2. 27 



vid de minsta liigenheter fmner man ufta en biink eller inliiig- 

 nad for deras riikning. Till dem siillar sig den flerariga humlen, 

 som visserligen hvarken planteras eller skotes om, men som i 

 alia fall dock lefver och skattas. Nagon eller nagra af dem 

 kan stallvis trada tillbaka: kalen och kalroten blifva sallsyn- 

 tare mot norden, isynnerhet den forra, och odlas knapt mer i 

 landskapens nordligaste delar, likasom icke heller i de ostli- 

 gaste griinsmarkerna; tobaken ater haller pa att forsvinna i 

 sodra Karelen, diir liitt tillgang fmnes till biittre vara. Men i 

 stort sedt beherrska dessa arter fullkomligt situationen. I Vi- 

 borgs liin tillkommer cikoria, hvilken odlas i sa godt som alia 

 kommuner, mangenstades allmant. En annan vaxt, som trakt- 

 vis vunnit en viss spridning, ar rodloken, men hvarken odlas 

 den allmant eller i stor skala. Andra kryddgardsvaxter aro yt- 

 terligt sallsynta: det ar nastan fenomenalt att patriiffa morotter. 

 att icke tala om rodbetor, tradgardsarter, pepparrot och gurkor 

 eller andra: »herrojen vehkeita». 



I Osterbotten bedrifves tradgardsskotsel i langt mindre grad 

 an hvad man af denna landsdels allmanna utveckling for ofrigt 

 vore benagen att vanta. Osterbottningen har foga smak for rot- 

 frukter, utom potatis, och alia dessa med kalrotterna i spetsen 

 hafva diirfor vunnit jamforelsevis ringa spridning bar; kal odlas 

 nastan alls icke, och tobaken har sa godt som belt och ballet 

 forsvunnit fran kusttrakterna; icke heller humle odlas bar all- 

 mant. 



Inom Vasa Ian fmnas flere kommnner, dar koksviixter alls 

 icke begagnas — sa sages uttryckligen vara fallet i Portom, Malaks, 

 Replot och Esse — och inom de fiesta andra har deras kultur 

 karaktar af tillfallighet och oansenlighet. Soder om Vasa an- 

 traffar man annu, fastan icke allmant, smarre tapper med mo- 

 rotter, rodbetor, arter (som har endast iindantagsvis odlas i 

 aker), lok, pepparrot m. m.; i Yiistaro i den rika Kyro-elfdalen 

 iippgifvas dylika vara ganska allmanna. Men i de inre och 

 norra socknarna finner man ondast tillfiilligtvis representanter 

 for tradgardsvaxterna. 



Inom Uleaborgs liin har intill sista tid tradgardsskotsel 

 alls icke bedrifvits af allmogen och knappast ens af herreman. 



