Acta Societatis pro Fauna el Flora Fennica, XIV, n:o 2. 87 



sarskild forkiiiiek later viixa pa sin gardsplan, ser man sallan 

 annat iin piltrad samt nagon grupp haggar vid byvagarna. Dock 

 formiirkes hos en och annan lust att plantera »kopta» trad, sa- 

 som askar, lonnar, popplar, afvensom buskar sasom Spirma salici- 

 foUa och rosenbuskar med enkla, livita eller roda blommor.» 

 Hvad ater blomsterodlingen i sistnamda trakt betriiffar, antraffar 

 man dar ganska siillsynt ringeblommor, Saponaria, vallmo, abrodd, 

 akleia, Imila helenmm, Tanacetum, Mentha och Dahlia, dock 

 har intresset for blomsterodling markbart tilltagit. Annu mer 

 odsliga forhallanden rada i landskapets nordligaste delar. De 

 flesta gardar sta kala; vid nagra kvarstar nagon ronn, bjork 

 eller hiigg; trad och planleringar anses vara i viigen, sa skrif- 

 ves atminstone fran Multia, skada odlingarna, o. s. v.; pa sin 

 hojd finner man nagon stickelbars- eller vinbarsbuske planterad; 

 af prydnadsvaxter ser man i namda socken Papaver, Tropa^ohtm 

 majns och Calendula] i alldeles sallsynta fail (uppgift fran Vir- 

 dois) antraffas planleringar (appel ronn, vinbar, krusbiir, ro- 

 sor, syren, afven bjork, pil och hagg) och mer omvexlande pryd- 

 nadsblomster (Papaver, Calendula, Althaea, Helianthus, Nemo- 

 phila, Aster, Matthiola, Dahlia), hvarvid herrgardarna ofta torde 

 leverera plantor. 



Jnom sodra Tavastland med dess tatt gyttrade gardar hor, 

 sasom redan antydts, kalhuggning kring dessa till regeln. Dar- 

 for finner man i byarna endast sallan trad, och i manga trak- 

 ter, enkannerligen oster om Paijanne, kan man alls icke tala om 

 nagra tradgardsanlaggningar. Storre lagenheter besta sig dock 

 stundom en mindre tradgard, hvari nagra vanvardade iippel-, 

 mer sallan korsbarstrad samt krnsbars- och vinbarsbuskar jamte 

 syrener (Eosa, Spircea, Caragana) spela hufvudrolen. En och an- 

 nan bjork, ronn eller hagg, till och med nagon fran skogen in- 

 flyttad lonn eller lind kan man ock fmna i boningarnas narhet. 

 Det forhallande iir visst regeln, som uppgifves fran Somero att 

 niimligen de fa verkliga tradgardarna Liro gamla, omkring 50- 

 ariga — och forefaller det ganska troligt att de ursprungligen haft 

 herreman att tacka for sin uppkomst — men att under allra sista 

 tiden intresset for tradgardsodling ater tilltagit. Koksviixter an- 

 dra an kalrotter kanner man knapt till och blomsterodlingen iir 



