Salix nigricans. 119 



vik och ISoto afvensom Malingrens fran Kulla, hvarfore de nyss anforda 

 nppgifterna (fran Ab., Nyl. och Sat.), sarskildt Malmgrens, enligt min 

 tanke hufvudsakligen afse S. phylicaefolia. Detta antydes bl. a. afven 

 daraf, att Sand, namner, att han i Bromarf forgafves sokt 8. nigricans. 

 Emellertid anser jag mig bora namna, det jag i mellersta Sat., dar visser- 

 ligen S. phylicaefolia ar alldeles afgjordt den allmannaste af alia Salices, 

 pa de senare aren funnit S. nigricans, om an i enstaka och kanske oftast 

 unga exemplar, pa flere stallen, sa att, under det jag 1870-1880 ansag 

 den r, jag numera, sasom ofvan framhallits, betraktar den sasom st r (— p) 

 och anser sannolikt, att den skall uppdagas annu pa nya stallen, hvarfore 

 jag ej heller ansett nodigt att upprakna de sarskilda fyndorterna. — Kl. 

 fq: Fl. Kar.; afven om denna uppgift galler detsamma som om uppg. fran 

 Ab. och Nyl., ehuru S. phylicaefolia upptagits sasom rar. — Oa. fq: 

 Malmgr.; omfattar afven S. phylicaefolia (se ofvan); dock ar arten allman 

 atminstone i storre delen af provinsen, se Laur. Vaxtf. 



Lapp. ross. N. I. Fellm. erkanner sjalf, att exemplaret i Plantae 

 arcticae hor till S. phylicaefolia; da ett exemplar fran Niva i H. M. F. dess- 

 utom hor till S. hastata, maste freqvensen anses mindre palitlig, se f. o. 

 nnder S. phylicaefolia. 



Eedan af det ofvannamnda synes, att utbredningen af denna art 

 pa manga stallen maste anses osaker, och hartill kommer annu, att enligt 

 min tanke afven af de forf. : som atskilja S. phylicaefolia, nagra, t. ex. 

 Hellstr., dock paverkats af forestallningen, att S. nigricans ofverallt vore 

 en allman art, under det S. phylicaefolia vore sallsyntare, hvarfore upp- 

 gifterna om bada dessa arter behofva granskning (jfr under S. phylicae- 

 folia). Tillaggas ma, att afven i Sverige [eller atminstone i vissa delar 

 daraf] ungefax liknande iakttagelser blifvit gjorda angaende forhallandet 

 mellan S. nigricans och S. phylicaefolia, se Bot. Not. 1883 p. 211. 



Artens hojd uppgifves till 150—400 cm: Mela Kasv. Ill p. 303, se 

 afven under Li.; i Lk. sagos dock exemplar som voro narmare 6 m., se 

 ofvan. Vid Helsingfors nar arten en hojd af 10 m och troligen darofver. 

 Den upptrader dar ofta som trad: Kihlm. Observerad i tradform afven af Arrh. 



Sasom fossil ar den funnen i [Ny 1. Inga, Kalkulla] Stubbangen? och vid 

 Fredriksberg [nara Helsingfors], pa bagge stallena i granzonen: G. And. p. 122. 



Exemplaren fran sodra delen af Finland torde till storre delen till- 

 hora (var.) protea And. Mon. p. 128, om hvars utbredning 1. c. namnes: 

 »Huju8 modificationis, in regionibus interioribus montoso — silvaticis vel 

 campestribus Sueciae vulgatissimae et in Europae ceterae locis silvaticis 

 vel alpestribus etiam passim freqventis, innumerae proveniunt formae>, 

 jfr And. i Prodr. p. 241 och Giirke p. 18 under namn af b) campestris (Fr.) 

 Giirke. Exemplaren fran nordliga delarne af Lappland hora daremot till 

 den formserie, som betecknats med namnet var. borealis; denna finnes 

 dock afven representerad fran nagot mera sydliga trakter. Da namnda 



