104 Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XXI, N:o 1. 



fore Anderssons pastaende, att den forekommer i arktiska Ryssland, dit han 

 raknar Kola half on, behofver inskrankning, sa mycket mer som den ej 

 upptages i Rupr. Fl. Samoj. — Hvilka exemplar som af sagos i Herb. Mus. 

 Fenn. I p. 55, torde numera svarligen kunna utredas, men att nagra exem- 

 plar af huf vudformen enligt narvarande bestamningar ej finnas fran dessa 

 trakter ar sakert. Emellertid upptages arten bl. a.: »per omnem Rossiam 

 ab arctica, Lapponia ross. et terr. Kola, et septentrionali, Ostrobottnia, 

 Femiia* . . .: Wimm. p. 108 under namn af 5. livida Wahlenb. I samman- 

 hang harmed ma papekas, att freqvensen saval i Fellm. Lapp, som hos 

 Lsest, att doina af analogislut och Wainio Not., ar mycket for hog. 



Att arten i visa man skyr kusten, sasom flere forf. (t. ex. W. Nyl. 

 och Hellstr.) papeka, (se afven den ringa freqvensen i Al. och Ab.) ar 

 ganska troligt. Sa framhaller afven Kihlman, att freqvensen vid Helsingfors 

 och i Esbo— Kyrkslatt ar mindre vid kusten an inat landet, ehuru arten 

 dock finnes nara saltsjon: Kihlm. I grannskapet af Vasa ar den, att 

 doma af mina egna iakttagelser, sakert ej allman. Haremot strida dock 

 Bloms, Malmbergs, Laurens och O. R. Fries' uppgifter, liksom Arrh. Ann., 

 hvarfore forhallandet yttermera bor undersokas. 



Oriktigheten af det tidigare mest anvanda namnet S. depressa fram- 

 haller Andersson i Bot. Not. 1858 p. 42-46 och Mon. p. 89. 



Hojden uppgifves till 30—100 cm; var. cinerascens 60—100 cm: Mela 

 Kasv. Ill p. 301. 



Af varieteter upptagas utom var. cinerascens, hvarom langre fram, 

 var. glabrata Hartm. Kuus. Paanajarvi: Wainio Kasv. och var. lanceolata 

 And. Mon. p. 88 Kk. »Kiestingin pitajassa Vuarankylan salolla»: Wainio 

 Kasv. De bora annu vidare observeras. Den senare torde dock ej vara 

 identisk med Anderssons form, da denna hor till den amerikanska S. ro- 

 strata >arbor vel arbuscula mediocris»: 1. c. p. 87. — And. Mon. p. 91 at- 

 skiljer var. tenuior och bicolor (Fries), h vilken senare upptages fran de syd- 

 ligare regionerna af Sverige, jfr And. in Prodr. p. 226—227, Giirke p. 13 

 etc. Var. Starkeana (Willd.) And. upptages fran de angransande delarne 

 af Ryssland, se Meinsh. p. 322, dar den uppgifves vara »sehr gemein* och 

 Ivanitzky cont. p. 343, jfr afven And. in Prodr. p. 228, Giirke p. 13 etc. 

 De tva sistnamnda formerna finnas sannolikt afven hos oss. Slutligen en 

 form »amentis foliolatis* (enl. Lundstrom) fran Kb. Liperi: Europaeus & 

 Hallstrom! afvensom ett exemplar fran Ob. Simo Kalliokoski: Brenner! nar- 

 mande sig S. phylicaefolia — dessa mojligen att raknas bland hybriderna. 



Sakra hybrider aro i Finland anmarkta med S. aurita, S. caprea, 

 S. cinerea, S. Lapponum, S. myrtilloides, S. phylicaefolia, S. repens och dess 

 var. rosmarinifolia. Hybriden S. nigricans X vagans ar tagen i Ingerman- 

 land i Novo Ladoga kretsen: Schmalh. hybr. p. 125, jfr Trautv. Incr. p. 

 696 och Giirke p. 20, alia under namn af S. livida X nigricans. 



