Salix Lapponum. 133 



cum S. phylicaefolia sat cop. in pagis lapponum: Hult Lappm.; 

 fqq: Ssel. kat.; fqq et saepe copiose per reg. subsilv. et sub- 

 alpinam, sed supra terminum betulae non lecta, Hammasuro 

 h. 457, Peldoaivi n. 396, Kuarvekods h. 400 [Rastekaisa SO 

 297]: Kihlm. Ant.; adscendit usqve in subalpina loca Lapponiae 

 etiam ultimae juxta Rossiam: Wahlenb. Fl. Suec. p. 663 x ), vide 

 etiam Sandm. p. 32, Blytt p. 446 etc. — [L. ent. (reg. alp.), 

 subalp. et silv. fq: Lsest., vide infra ut etiam Linden in Bot. 

 Centr. LXI p. 220.] 



Lapp. ross. fqq: Fellm. Ind. 1 ); in paludosis partis occi- 

 dentalis fq, orientemqve versus adhuc circa Pjalitsa 2 ) obvia: 

 N. I. Fellm., (cfr 1. c. p. XXXVII); [ad Nuotjavr] aut sola aut 

 cum S. phylicaefolia saepe saliceta densa 3—4 m alta efficiens: 

 Linden Beitr. p. 15; enum.: Beket. p. 592; copiosissime inter 

 Voroninsk et Jokonga: Kihlm. & Palm. p. 9; fq saliceta efficiens 

 ad Orloff et Katschkofka, fq etiam ad Svjatoj-noss: Kihlm.; spec, 

 e partibus orientalibus adsunt a flum. Ponoj inter Kamensk! et 

 flumen [»mynningen af bifloden»] Kuljok!, ad ripam Marjok!, 

 Lovosersk!, Voroninsk!, Orloff!, ut in omnibus hujus territorii 

 partibus lecta sit. 



Ab. Abo trakten r: Berg Verbr. p. 136; hanfor sig antagligen till 

 uppg. hos His., da Fl. Fagervikiensis anvandts sasom komplettering. (Uppg. 

 fran St. Karins och Skansen aro af vida senare datum). Vihti st fq: Printz; 

 den hoga freqvensen ar vilseledande, sasom framgar af Arrhenii uppgift; 

 Flinck har ej sett arten. — Ta. [Kalvola] karrmarker allman: Knabe Fort.; 

 ehuru jag anser freqvensen (liksom Asp. & Thurens) vilseledande, har jag 

 dock ej velat alldeles uteslnta uppg. — Oa. Angaende forekomsten harstades 

 namnes: »Icke sa nllman inom omradet och upptrader icke sa ymnigt som 

 bade norr och soder om detsamma»: Laur. Vaxtf. p. 9. — L. ent. Lsest. 

 uppgift, att arten vore allman anda till fjallreg., synes mindre trolig, da 

 Wahlenb., liksom Kihlm., bestamdt fornekar detta; pa Pallastunturit sag jag 

 den knappt annorstades an i granregionen. — I Sydvaranger upptages den 

 dock till lagre fjallreg., ehuru med mindre freqveus: Arrh. ant. 



Lapp. ross. Af senare uppgifter framgar tydligt, att arten gar vida 

 langre at oster an hvad N. I. Fellm. uppgifvit. Dessutom framhalles ut- 

 tryrkligen, att den ar lika allman i ryska som i finska Lappmarken: Kihlm. 



Hojden uppgifves till 1-3 m: Mela Kasv III p. 299 och Ale. Ill 



') Nomiue S. limosa Wahlenb. 

 -) Multo longius procedit. 





