Qvercus pedunculate. 67 



der litoHna-iiden haft sitt maximum af spridning, se harom G. Andersson 

 i Naturen 189£ p. 115, hvarjamte Andersson uttryckligen framhaller, >att 

 detta numera i vaxtfysiognomiskt afseende . . . sa foga framtradande trad- 

 slag ... en gang varit i stor omfattning skogbildande inom landets syd- 

 vestligaste delar>: G. And. p. 150, jfr Sern. p. 579. 



Sasom fossil ar eken hittills funnen >vid [Ab. Karis Molneby] Anta, 

 Nyl. Inga Stormora] Raberg, [Ab. Lojo Vejans] Stormossen, [Nyl. Inga 

 Kalkulla] Stubbangen. Norr om dess nuvarande utbredningsomrade ar 

 sadan ved enligt W. Ramsay iakttagen inom litorinaleran i Kumo elfdal>: 

 G. And. p. 116. Den sistnamnda uppgiften, fran Sat. Ulfsby midt emot 

 Ragvaldsby reservlager, anfores dock 1. c. med en viss, om an lindrig, 

 reservation. Dessutom forekommer eken mojligen afven i Xiskaoja a ) 

 mosse norr om Talvitie gard i Oa. Ilmola se G. And. p. 53 not. En 

 uppgift om en subfossil ekstam fran Ab. Karislojo Tallnas lemnas afven 

 af (E. L. v. Julin) Sa?lan i Medd. XVIII p. 155. — I sammanhang harmed 

 ma anforas folj. uppg. om eken: Inkom mot slutet af ancylus-tiden och 

 borjade upptrada bestandbildande i sydligaste Finland: Sallm. p. 8. 



Sasom odlad gar eken tamligen val i storre delen af Finland, om 

 afven det numera uppbafda stadgandet, att den enskilda jordegaren i all- 

 manhet ej fatt fritt disponera ofver densamma (jfr Byggninga Balken 13 

 (Zap. 1 § afvensom K. Forordn. af den 21 Febr. 1789), gjort att den min- 

 dre odlas 2 ). Se angaende odlade ekar Rein p. 75, Ahlqvist (titeln under 

 Sa.) p. 131 o. 132 och framfor allt Thesl. p. 54~58 afvensom Elf v. Ant. 

 p. 64, dar sarskildt hos Thesl. ett stort antal uppgifter forekommer, till 

 hvilka det har torde vara nog att hanvisa. Har ma endast upptagas nagra 

 enstaka, mera detaljerade tillagg, se afven Medd. XXV p. 12. — Sat. I 

 Karkku fanns tidigare a Kulju en mycket stor ek, som dock 1869 blaste 

 cmkull; nu finnas dar par mindre trad, som trifvas val (jfr Thesl. p. 57); 

 i Tyrvaa pa Svenni (jfr redan Warel.) finnas afven odlade ekar, som dock 

 se ganska tvinande ut; upptages afven fran Tavastkyro Frigard: (Thesl. p. 

 57) och Birkkala Nokia (se ofvan), men atminstone storre trad aro mig f. 6. 



r ; Denna uppgift torde senare blifvit dementerad: Kihlm. 



-) Sasom karakteristiskt ma folj. utdrag, som meddelats mig af 

 Thesleff, anforas: »1 Ekskogarna ser^man nastan aldrig nagra unga upp- 

 vaxande Ekar, emedan Bonden, langt ifran at af deras fredande lofva sig 

 nagon nytta, anser dem nastan med samma ogon som Skadedjurens afvel; 

 ban har ingen egendomsratt till dem, de hindra honom tvartom at kunna 

 till sin storsta forman anvanda sin mark; deras vard maste saledes van- 

 tas endast af hans patriotism och laglydnad»: H. G. Porthan i Abo Tidn. 

 1798 under >Vara skogar>. 



