Acta Societatis pro Fauna et b'lora Fennica, 23, n:o 2. 17 



Jokia on kaksi: Laajoki ja Mynajoki. — Saatuaan alkunsa 

 Yliineen jiirvista, tulee Laajoki (Luhtajoki) kolmihaaiaisena Mynii- 

 iiiiien maihin. Niimiit haarat ovat aliissa pienen pienet, 1 V2 m. 

 leveat, joskus hiukkasen leveammat, toisinaan taas kapeampia- 

 kin. Niiden juoksu on vuolas, mikii on painanut leimansa kas- 

 vullisuuteenkin: kasvit ovat pitkiii ja hoikkia (Sparganium sim- 

 plex f. longissima, Sagittaria sagittifolia f. valUsneriifoUa, Glyce- 

 ria fluitansj Juncus sitpinus f. fluitans). Nekin kasvit, jotka ta- 

 vallisesti ovat kankea- ja pystyvartisia, ovat myotavirtaan kal- 

 listuneet [Lysimachia thyrsifiora, Ranunculus lingua y. m.) Jo 

 naissa alkuhaaroissa on useasti kivisia koskia runsaine samma- 

 Jineen [Fontinalis, DicJielyma^ Scapania). Neljaskin Laajoen 

 liihdepuroista pistaytyy vahasen Mynamiien puolelle. Se virtaa 

 enimmakseen hyllyvien nevojen ja heteniittyjen lapitse, monasti 

 kerrassaan maan pinnan alia, paksut, loyhat SphagnimiM kat- 

 tonaan. 



Kun kaikki haarat ovat yhtyneet, on virran leveys tuUut 

 2—3 metrin suuruiseksi. Rannat ovat, kuten tahankin asti, 

 kosteita niittyja, joiden takana loytyy suuria soita (ranieitii); 

 toisinaan on kuitenkin rameen ja niityn valilla rehevia lehtoja 

 runsaine ruohoineen ja heinineen ( Vicia silvatica, Orohus vermis. 

 Milium y. m.) Virran juoksu on edelleenkin vuolas ja koskia 

 loytyy useitakin (esm. Laajoen kyliissa). Laajoen kyliista liin- 

 teenpain muuttuu veden virtaaminen hitaammaksi ja jokiuoma- 

 kin levenee pari metria. Suutilan ja Karjalan kylissa sijaitse- 

 vat ensimmaiset pellot ihan jokirannassa, — varhemmin on se 

 ollut mahdotonta, syysta etta rannat ovat olleet liian miirkiii. 

 Mainituissa kylissa loytyvat myoskin ensimmaiset niin suuret 

 kosket, etta ne voivat kayttaa myllyja. Karjalan kylasta alkain 

 on jokirannoilla taasen kosteita — miirkia niittyja, joille runsaat 

 Salix La2:)po72iim-peiisB.Sit antavat karakteristisen viirityksen. Niit- 

 tyja jatkuu yhtamittaa, lukuunottamatta pienempia peltoja lahellii 

 Salavaisten kylaa, aina Juvalle asti. Viimeksi mainitusta ky- 

 lasta alkain on joen kumpaisellakin rannalla yhtamittaa vainioita 

 aina merenrannikolle. Joen hikevat ranta-ahteet ovat tav. rehe- 

 van heinaston peitossa. Joessa kasvaa runsaasti kaislaa (Scir- 

 pus lacustris)', sen seassa esiintyviit Acorus ja Phragmites. Mo- 



2 



