Acta Societatis pro Fauna et Flora Fonnica 23. ii:o -J. 11 



missii vesi virtaa alaspiiin, on syntynyt osittain kosteitji lehtoja 

 (koivua, tervaleppaii, runsaasti saniaisia sekii Pz/roZoita), osittain, 

 vais. alempana, missa vesi on enemmiin seisovaa, ramemiiisia 

 koivikkoja (ra. m. joks. runs. Aspidium cristatum). Use tasan- 

 goilla vLioren ympiiristoissa loytyy nuorta, taajaa mannikkoii kas- 

 vavaa nummihiekkaa. 



Enemman tai vahemman nyt kerrotun Kallavuoren tapai- 

 sia ovat enimmiit vuoret paikkakunnan eteliiosassa. Miinnikon 

 sijassa loytyy kuitenkin useimmissa kuusikkoa. Alueen pohjoi- 

 semmissa osissa ovat vuoret matalampia ja tavallisesti kerrassaan 

 metsan peittamia. 



Tulemme sitten irtonaisiin maakerroksiin. Niista on murto- 

 kivisora\) yleisin paikkakunnan pohjoisemmissa ja itaisemmissii 

 osissa, peittaen laaksot vuorten valeissii seka nousten ohuena 

 kerroksena niiden rinteille. Harvemmin se muodostaa pienia 

 harjanteita, kuten esm. Vuoluisten, Kalelan, Tapanisten ja Val- 

 kamajarven luona. Murtokivet ovat paikkakunnalla vallitsevia 

 kivilajeja, granitia ja rapakivea, valista gneissia. — Vierinkivi- 

 muodostuksista on tarkein se iso harju, joka alkaa jo lahellii 

 Rauman kaupunkia ja ulottuu Turun tienoille asti (Rihtiniemeltii 

 Karsamaelle). Mynamaessa on Porin— Turun maantie rakennettu 

 osittain juuri tiille harjulle, osittain sen hiekkaisille rinteille. 

 Pienia vierinkiviharjanteita loytyy sitiipaitsi Halson ja Hietamiien 

 lansipuolella. Harjut ovat osittain vierinkivihiekkaa, osittain 

 vierinkivisomerikkoa resp. -kivikkoa. 



Murtosorakentat kasvavat enimmiikseen metsaa, osittain 

 kuusikkoa, osittain, vars. kuivemmat hongikkoa. Vierinkivi- 

 mailla on mantymetsa yleisin, mutta kivisimmilla ja kuivimmilla 

 paikoilla on metsii harvaa ja kitukasvuista. Laihimmilla pai- 

 koilla loytyy paljaita, metsiittomiii kivikkojakin. 



Esimerkkina naista viimeksimainituista olkoon noin 600 m'^ 

 lavea, etelaan heikosti (n. 5°) viettiivii kivikenttii liihella Jiirven- 

 kallion jarvea. Kivilla kasvaa runsaasti pienia rupijiikaliii (m. 

 m. hyvin lukuisasti Lecidea (jeographicasi), joiden seassa loytyy 

 Parmelioii'd (P. saxatiUs, P. centrifuga, P. sti/gia) ja Oyrophoroiia 



1) Vrt. geol. karttalehtiii 10 ja 12. 



