Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica 23, n:o 2. 7 



Kuten jo mainittiin, on kiinteii kallioperusta enimmak- 

 seen joko granitia tai rapakiveii, valiemmassii maiirassii irtvlvv 

 gneissia. 



Eras granitivuorten katkaisema gneissialue ^) alkaa \'eli- 

 maan puolella, Nuhjalan ja Tanilan seuduilla ja piiiittyy Mynii- 

 maen puolella Laajoki-nimiseen jokeen. Toinen gneissivuoria 

 kasittiiva seutu sijaitsee kahden puolin (etupiiassa etelapuolella) 

 Mynajoen ylistii vartta, Ylaneeltii Miesmaen taloon asti. Yksit- 

 taisiii gneissivuoria loytyy sitiipaitsi siella tiiiilla alueella, eten- 

 kin Mynajoen kaakkoispuolella. 



Rapakivea loytyy paikkakunnan pohjoisessa osassa. Rapa- 

 kivialueen etelainen raja kulkee melkein suorana viivana Lem- 

 min Jyrkkalasta Suojoen kautta Kolinummelle sulkien kuitenkin 

 sisaansa pienen granitivuoria sisaltavan seudun (hienorakeista 

 porfyrista oligoklasigranitia) Karjalan kylan pohjoispuolella. — 

 Rapa- eli, kuten kansa niiia taallapain nimittiia, morokivikalliot 

 ovat eniten lakeita ia tasaisia. Niiden valeissii loytyy, esm. la- 

 hella Laajoen kylaa paikotellen syvia laaksonolkoja melkein 

 pystysuorilla runsaasti rapautuneilla kallioseinilla. Rapakivi- 

 kallioiden tasaiset paallystat ovat tavallisesti peittyneet manni- 

 koilla; jos taas puita puuttuu, loytyy niilla vaan hajanaisia sam- 

 mal- ynna CMma-laikkuja, joiden valissa on »paljasta», rupi- 

 jakalain varjaamaa kalliota. Karakteristisia fanerogameja taka- 

 laisille rapakivikallioille ovat varsinkin Silene rupestris ja Sper- 

 gula vernalis, jotapaitsi tietysti muitakin kasveja loytyy (Hiera- 

 cium saxifragum, Viola tricolor, Rumex acetosella etc.). Useasti 

 ovat rapakivikallioiden paallystat hyvin vahan rapautuneet, niin 

 etta vaan suuret porfyriset oligoklasipallot ilmaisevat kallion 

 oikean laadun. Sen sijaan ovat jyrkat kalliorinteet, varsinkin 

 etelanpuoliset aina murentuneet taydellisiksi sorakasoiksi. Sel- 

 laiset viljavat rapakiviahteet, jollaisia 0. Rergroth 2) mainitsee 

 Kustaavista, ovat kuitenkin harvinaisia. Sentapaisia loytyy esm. 



1) Vrt. geologisia karttalehtia 10 ja 12 niihin kuuluvine kertomuksineen. 



2) 0. Bergroth: Anteckningar cm vegetationen i granstrakterna mellan 

 Aland och Abo omradet. Acta Soc. pro Fauna et Flora Fennica 11 K:o 

 3 pag 9. 



