Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XXIII, N:o 4. 17 



Paitsi savikoita, joista Hoytiaisen pohjamaa on rikkain 

 seutu alueella, loytyy siella myoskin paikotellen laajoja lento- 

 hiekan peittiimia kenttiii. Suurin lienee Jokiniemen luona Romp- 

 palan kylan kohdalla. Noilla kentilla, missa kasvullisuus supis- 

 tuu hyvin viihiin, ja puuttuukin tykkiinaan laajoilla aloilla, on 

 maapera hienoa, loyhaa lentohiekkaa. Toisinpaikoin nakee 

 pohjamailla myoskin tulvahietaa edellisen asemesta. Siella esiin- 

 tyy aina rikkaampi kasvisto ja kasvupaikka saa laihan petajikko- 

 kankaan muodon. Harvassa kasvavien, huononnakoisten peta- 

 jien valista pistaa usein melkein paljas, hietainen maapera na- 

 kyviin. Hietikkojen keskella loytyy siella taalla, varsinkin lii- 

 hellii rantaa, viela karua, isokivista louhikkoakin, mista kaikki 

 hieta on huuhtoutunut pois. 



Hoytiaisen vanhalla maalla alkavat joko heti laajat suo- 

 maat tai on maapera hienoa kangashietaa, jota kestaa itaanpain 

 aina 110 m. korkeuteen meren pinnasta. Kohotessa korkeam- 

 malle itaa kohti, joka kuten edella olemme huomauttaneet, ta- 

 pahtau penkerettain, tapaamme selanteentapaisia, kapeita maita, 

 joiden maapera on murtokivi- eli moreeni-soraa, kosteaperaisten 

 suomaiden valilla. Tuo alue, jossa suot ja murtokiviselanteet 

 vaihtelevat, ulottuu idassa aina vuoriseen kvartsiitti- ja dioriitti- 

 alueeseen saakka. — Metsaiset vaarojen rinteet peittaa enimmak- 

 seen ohut kangashietainen maakerros, jota vastoin niiden juu- 

 rilla monissa kohdin hedelmallinen multa, usein paksunakin 

 peitteena tayttaa purolaaksot ja lehtomaat, missa rikas ja reheva 

 kasvisto on todisteena multarikkaasta maaperasta. — Vierinkivi- 

 soraa loytyy verrattain vahan alueella, nimittain suuremmassa 

 maarin ainoastaan noissa parissa alueen vierinkiviharjussa, 

 joista edella jo on tarpeeksi puhuttu. 



Laajemmat suomaat loytyvat alueen lansi- ja etelaosissa. 

 Erittainkin on niista huomattava alue Hoytiaisen vanhaa ran- 

 nikkoa pitkin, joka on melkein yhtamittaista suota, parhaastaan 

 aukeita rahkasoita, joiden laiteita kapeat petajikkorameet reu- 

 nustavat ja keskella silloin talloin yksinaisen suolammin pinta 

 valkkyy. Kelo- ja Kiiskisensuot Kuhmustanjarven eteliipuolella 

 seka Komakan-, Kelo- ja Makarinsuot Puson ja Ahmovaaran 

 rajamailla mainittakoot laajimpina alueen suomaina. Jokseenkin 



