22 Axelson, Putkilokasvio Pielisen ja Hoytiaisen valisella kannaksella. 



vanha. Se naet on 10—12 m. korkea ja monihaaraisen vartensa 

 tyvesta lahes 2 m. paksu (ymparimitaten). Tuo komea puu kukki 

 paraikaa tiiydessa kukoistuksessaan heiniik. 20 p. 1897, kun 

 oppaan neuvomana kavin sita katsomassa. — Useiden vaarojen 

 multarikkailla rinteilla kertoo vanhempi kansa niinipuita heidan 

 lapsuutensa aikana viela loytyneen, paikottain runsaamminkin, 

 niinkuin Makran itarinteilla. Myohemmin ovat ne metsia haas- 

 katessa tai kaskeksi kaadettaessa tulleet muitten puitten mukana 

 maahan hakatuiksi. 



Lopuksi mainittakoon metsamaitten yhteydessa muutama 

 sananen myoskin pajukoista, joita alavilla niittymailla, etenkin 

 pohjoisosassa aluetta Koivenlampien ja Savijarven valisilla seu- 

 duilla loytyy laajanlaisia. Tavallisimmin esiintyvat niiden muo- 

 dostajina Salix phylicifoUa kuivemmilla niityilla, ja S. aurita 

 kosteammilla, jota vastoin rantamilla S. cinerea on vallalla. 

 Hyvin harvoin tapaa pensastoina Salix Lapponuynidi (Kuhmustan- 

 jarven rannoilla). 



Kuten jo kirjoitukseni alussa huomautin, on alueeni siina 

 suhteessa yksipuolinen, etta se kauttaaltaan on harvaan asuttua 

 sydanmaata, suurten pitajien rajamailla. Keskella kylia on kui- 

 tenkin asutus tavallista tiheampi, useampia taloja, valista kym- 

 menkunta yhteen ryhmittyneena. Siella tapaa myoskin varak- 

 kaammat talot ja laajimmat viljelykset. Ylipaansa ovat alueen 

 etelakolkka ja Hoytiaisen vanha rannikko harvimmin asuttuja 

 seutuja, jotavastoin koillisella kulmalla, tuolla hedelmallisella 

 Kolinniemella tapaa tiheimman asutuksen ja laajimmat viljelys- 

 maat. — Maanviljelys on luonnollisesti vaeston tarkein elinkeino, 

 joskin pellot ovat enimmakseen pienia, ja halla alavilla mailla 

 useampina kesina kay vierailemassa. Epailematta tarkein vil- 

 jelystapa on kaskiviljelys ja yleinen yli koko alueen, etenkin 

 vaaramailla, kun sen sijaan suoviljelysta aivan vahan viela har- 

 joitetaan. Alueen parhaimmat viljelysmaat ovat Hoytiaisen savi- 

 peraisella, laskun jalkeen syntyneella maalla, minne aikaa myo- 

 ten varmaan tiheampikin asutus on nouseva. Muuten loytyy 

 viljamaaksi hyvin kelpaavaa, jopa hedelmallistakin maata monin 

 paikoin vaarojen rinteilla; maapera on vaan usein tavattoman 

 louhista, kivikkoperaista ja sentakia kovin vaivaloista muokata 



