12 Axelso7i, Putkilokasvio Piplisen ja Hoytiaisen valisella kannaksella. 



seen Haukilampiin. Lopuksi johtuvat Savijarven vedet Pieliseen 

 synnytettyiian pikku kosken ennenkuin laskevat Mellihtanlaks- 

 nimisen, pitkiin ja kapean lahden pohjukkaan Pielisessa. 



Suurempia jiirvia alueella on viela yksinainen Kuhmustan- 

 jiirvi, jonkiin matkan piiassa Hoytiaisen pohjoiskulmasta, kaak- 

 koa kohti. Lukuisat lahdelmat, jarven koillisrannoilla erittain- 

 kin, tayttiia tihea, rnelkein liipipaasematon kortteikko (Equisetiim 

 limosum'm muodostama), jota rannan asukkaat kayttavat hyvak- 

 seen, niittiien sen saannollisesti joka vuosi elavilleen rehuksi. 

 — Vaikk'ei matalia niittyrantoja sanottavasti loydy, on luhtia 

 kuitenkin verrattain tiheassa ja jarven vesikasvisto yleensakin 

 rikkaanpuoleinen. Kannattanee mainita myoskin rantamilla, 

 varsinkin itapuolella tavattavista pajukoista, joiden muodosta- 

 jana taallii esiintyy rnelkein yksinomaan tiio alueella muutoin 

 jokseenkin harvinainen pajulaji, Salix lapponum. 



Eraasta lahukasta, joka pistaikse Knhmustanjarven lansi- 

 rannikosta, virtaa vesi samannimisen joen kantta Hoytiaiseen. 



Lopuksi mainittakoon viela pieni vesisto, joka saa alkunsa 

 Tuopanjiirven pohjoispuolelta, mista sen vedet virtaavat hiljak- 

 seen luoteeseen pain, Koivenlampiloihin laajeten alueen luoteis- 

 kulmalla Saari- ja Molonjarveksi. Molemmat ovat pienia jarviii, 

 jalkimmainen pohjoispaassaan rikaskasvistoinen, niittyjen ja leh- 

 tojen ymparoima, joiden halki pikkupuronen vie erittain kasvi- 

 rikkaaseen Heinalampiin, siita Vaaralampiin ja viimein ulos 

 alueen piirista Nunnanlahden syvaan poukamaan Pielisessa. 



Alueen vesistoissa ovat suuremmat vedet verrattain harva- 

 lukuisia, kuten olemme edellisesta nahneet. Sen runsaampi on 

 pikkuvesien maara, joiden luku varmaankin kohoaa lahemma 

 sataa. Lammit joita loytyy sirotettuna yli koko alueen, tiheim- 

 min alueen kaakkoisperukoilla, Herajarven lansipuolella seka 

 Ripulin- ja Kaijanjarven ymparistossa ovat parhaastaan suo- 

 maiden keskella, milloin korpien tai lettojen, milloin rameiden, 

 joskus aukeiden rahkojenkin ymparoimina. Niiden rannat ovat 

 hyllyviii, pohja mutainen, vento. — Harvemmassa tapaa vael- 

 luksillaan alueen piirissa lampiloita, joita kuivat kangasmaat 

 ympiiroivat. Kirkas vesi, kova pohja ja syvyys ovat kangas- 

 lammille omituisia. — TuoUaisia kirkasvetisia lampia, aivan 



