fi Axelson, Pulkilokasvio Pielison ja Hoytiaisen valisella kannaksella. 



tiiikse koko joukon ulommaksi. Pisin matka etelastii halki 

 alueen luodetta kohti tekee niiet likimiiarin 4 peninkulmaa. — 

 Niin luonnollinen liinsi- ja itiiinen raja kuin alueellani onkin, 

 nuo suuret sisiljiirvet Pielinen ja Hoytiainen, puuttuu sen sijaan 

 pohjoista ja etelait kohti melkein tykkanaan luonnollisia rajoja. 

 Varsinkin on etelassii taytynyt rajaalueelle vetaa jokseenkin 

 mielivaltaisesti paremman puutteessa. Alkuperainen aikomuk- 

 seni ulottaa tutkimus aina Pielisjokeen saakka, joka olisi tie- 

 tysti olliit verrattaJn hyva rajaksi, on nimittain, kuten jo edella 

 huomautin, nayttiiytynyt mahdottomaksi tayttaa. Pohjoisrajaa 

 ei sitii vastoin olisi kernaasti voinut saada luonnoUisemmaksi. 

 Siinii, missa raja kulkee luoteisella pohjukalla, on naet melkein 

 kapeimmillaan kannas, joka eroittaa Pielisen Hoytiaisesla. Ka- 

 peinta valia Hoytiaisen pohjoispiiasta Savilahden poukamaan en 

 sentakia rajaksi tahtonut valita, ettii Larinsaaren kyla monine 

 hauskoine pnolineen olisi sen kautta jaanyt ulkopuolelle. 



Alueen korkeussuhteista voi taydella syyllii sanoa, etta ne 

 vaihtelevat sangen suuresti. Korkeita, 100 — 300 m. korkuisia 

 viioriselanteita ja niiden valilla syvia laaksomaita tapaa tihea- 

 ptiahan varsinkin alueen ita- ja pohjoisosissa, jotka oivallisesti 

 kelpaavat edustamaan Karjalan knpeerattua luontoa. Lantinen 

 puoli alueesta seka lounaiskolkka oval sensijaan tasaisemmat. — 

 Pielisen rannasta, jonka pinta on noin 96 metria *) ylapuolella 

 meren pintaa, kohoaa maa heti verrattain akisti pitkin rannik- 

 koa pitkaksi rannansuuntaiseksi vuorijonoksi, joka etelassa Hera- 

 jarven ja Pielisen valilla kuitenkin pysyy verrattain matalina 

 vaaroina, saavuttaen suurimman korkeutensa vasta Jeronjarven 

 kohdalla, missa Makran vaara (314 m. yli m. pinn.) ja siita 

 hiukan pohjoiseen tuo alueen korkein vuori Koli kohoaa 336 

 metrin korkuisena meren plnnan ylapuolella. Tuossa vuorijo- 

 nossa, joka aina viiliin katketen jatkuu Pielisen rantaa pitkin, 

 etelassa lahempana rantaa, pohjoisemmassa siita kauempana, 

 aina alueen luoteiskulmalle saakka, on useita korkeita vuoren 



*) Alueen korkeussuhteita valaisevat numerot olen saanut suureksi 

 osaksi geoloogeilta, paaasiassa maist. V. V. Vilkmanilta, joka kesina 1897 ja 

 1898 liikkui Pielisen ja Hoytiaisen valisella kannaksella geoloogisissa tutki- 

 mustoissa, toht. B. Frosteruksen johdoUa. — 



