Acta Societalis pro Fauna et Flora Fcnnica, XX 11 1, N:(. I. 11 



puro, jokseenkin leveii joki, joka Valkealammista lahtee virtaa- 

 maan pohjoista kohti, tekee Sorjolan lammin, ankeiden suomai- 

 den keskellii viilkkyviin Suolaniinakon kohdalla jyrkiin kiiiinleen 

 lounaaseen pain ja laskee vihdoin Tuopanjiirveen jokseenkin 

 keskella mainitun jarven itarantaa. Tuopanjarvi, jonka suurin 

 pitLuis kaakosta luoteeseen on noin 5 kilometriii, on alueen 

 suurimpia jiirvia. Tiiman tummavetisen, mutapohjaisen jarven 

 rannat ovat parhaastaan kivikkorantoja, suo useimmiten aivan 

 lahella, ulottuen valistii rantaankin asti. Matalia, niittyrantaisia 

 lahdelmia puuttau sen sijaan tykkanaiin, josta syystii kasvisto 

 onkin yleensa niukanlainen. Suurempia kaislistoja ja korttei- 

 koita ei rantamilla laisinkaan tapaa, vaan pitkin rantoja nakee 

 ainoastaan kapean Scirpiis- tai Phragmites-YYon, missa yksitoik- 

 koisuotta viihentavat silloin talloin suureramassa maarin esiin- 

 tyva Nymphma tai Niiphar, Potamogeton natans, Sparganium 

 natans seka muiitamat Carex-\2i]\{ rannempana. Valistii ei vesi- 

 kasvullisiiLitta ole edustamassa muu kuin siella taalla harvassa 

 yii vedenpinnan esiinpistiiva Lobelia dortmanyia, — Tuopanjar- 

 ven lansirannasta, syvan lahdelman pohjasta saa syntynsa alueen 

 suurin ja huomattavin joki, joka Tuopanjoen nimella virtaa ete- 

 lila kohti kauas sivu jarven eteliipaan halki suoperiiisten mai- 

 semien. Akkijyrkan pohjukan tehtyaan kulkee se pohjoiseen 

 piiin useita kilometria, kunnes viimein liintta kohti kaannyttyaan 

 laskee Sutilan talon yliipuolella Hoytiaiseen. 



Ahmovaaran kyliin itaisella kolkalla, liihella Kolin rajaa 

 kiertelee mutkikas, niemekkeista ja salmista rikas Savijiirvi. 

 Jyrkat, metsaiset rannat, mutapohja ja likaisen ruskea vesi ovat 

 tarpeeksi kuvaamaan Savijilrven luonnetta, jota nimesta piiat- 

 taen kuitenkin kuvittelisi aivan vastakohdaksi. Rantamilla nakee 

 vaan karua sekametsaista louhikkoa tai suoperiiista korpea, 

 valiin lettoakin, mutta niittyja saa turhaan etsia. Kasvistossa 

 ei ole mitaiin huomattavampaa. — Pienen salapuron kautta 

 yhtyy Savijarveen eteliistapain Ylemmainen, jota jylhiia jarvea 

 toiselta puolen kuivat kangasmaat, toiselta lettomuodostukset 

 ymparoivat. Savijiirven luoteiskulmasta virtaa leveii, erittiiin 

 kasvirikas, osaksi savipohjainen Savijoki, jonkun matkan piiassii 

 olevaan Ahmolampiin, josta leveii puro vie pitkijiin, luhtarantai- 



