Johdanto. 



Tutkimani merenranta kasittaa kappaleen Pohjanlahden ita- 

 rannikkoa Oulun kaupungin Inona (noin 65° pohjoista leveytta) 

 alkaen kaupungin etelapuolella olevalta Varjakanniemelta ja ylet- 

 tyen Reuksenlahdelle, noin puoli peninkulmaa Haukiputaan joki- 

 suun pohjoispuolella. Saarista kuuluu tahan Salonniemen luona 

 olevat Akio, Varjakka ja Kraaseli, Hietasaaret Oulujoen 

 suussa, Kellonkraaseli, Kotakari ja Hietakari Isonniemen 

 etelapuolella seka Haukiputaan jokisuun luona olevat Musta- 

 kari ja Laitakari. Kaikkien naiden rantojen yhteenlaskettu 

 pituus on noin 100 kilometria. 



Seudun yieinen luonto. Oulujoen ja Haukiputaanjoen laak- 

 sot seka niita ymparoivat seudut ovat kauttaaltaan alavia maita, 

 joissa niittymaat ja suot vaihtelevat kankaiden ja muiden metsa- 

 maiden kanssa. Paasyyna tahan lakeaan luontoon on vuoripohja, 

 joka taiilla kuten muuallakin Pohjanmaalla on tasaisempi kuin 

 muilla paikoin maatamme. Niimpa kalliosaaretkin rannikolla ko- 

 hoavat vain sangen vahan merenpinnan yli. ^) Itse vuoripera on 

 irtonaisten maalajien peittama. Ainoastaan Haukiputaan joki- 

 suun pohjoispuolella huomaa merenrannalla veteen loivasti las- 

 keutuvia kallioniemiii ja niiden kohdalla, lahella pohjoiseen vie- 

 vaa maantieta, pistaiksen kalliopohja maan povesta pienena ja 

 kapeana, noin 3 m korkeana harjanteena. 



Tasaisesta pinnasta kohoaa kuitenkin siella taalla pienia, 

 matalahkoja kumpuja ja harjanteita. Etelapuolella on Kempe- 

 leen kirkon luona noin 42 jalkaa korkea hietaharju, 2) ja Oulu- 



1) Suomen kartasto, siv. 12. 



-) J. Sederholm, om de losa bildningarna vid bandelen Gamla Karleby 

 — Uledborg. Medd. frin Industristyrelsen, 4:de h. pag. 42. 



