24 J, Leiviskd, Oulun seudun merenrannoista. 



Ylapuolella kulkee IV2— 2 askelta levea vyo pienta sorakivea 

 (lapimitta 1 — 3 cm). Siinakin kasvaa niukalti Arenaria. 



Sorakivialueen ylapuolella on reunus vahan isompia kivia, soraa, 

 hietaa ja meren tuomaa rojua, ja samalla alkaa ylospain noin 11 — 

 13 askeleen levyinen kivikko, jossa kivet ovat enimm. noin 3 — 5 

 cm lapimitaten. Tallakin alueella on yksinaisia Arenaria-i^hmm ja 

 merenrojua iiseampina voina. Niilla kasvaa aniharvoja Festuca ovina- 

 tuppaita ja pienta Vicia craccaa. niukalti. Samoilla paikoin alkaa kivien 

 paalla olla pienia jakalanalkuja Lecidea geografica y. m. ja kivien va- 

 lissa mitatonta Stereocaidon paschale ja Baconiitrium canescens. ^) 



Taman jalkeen loppuvat kivet suoralla rajalla. Maan nousu on 

 loivempaa ja hiedan peittaa osaksi ohut jakala ja sammalkerros. Tal- 

 laista on noin 5 askelta. Edellisen alueen rajalla oli joitakin Silene 

 infiata litoralis ja Festuca ovina seka pari Hieradum umhellahim'ia.. 

 Alue on kirjavaa naoltaan: harvassa pienia mukulakivia, naiden va- 

 lissa paljasta, keltaista hietaa ja sinervia Stereocaulon- seka kellervia 

 Racomitrium-TYhmm. Pienia iJmj^e^rwm-palviakin laskeutuu tanne ylem- 

 paa. Muita kasveja on viela niukalti Cladonia deformis, CI. botrytis 

 ja CI. coccifet^a. 



Alueen ylapuolella on taasen noin 10 askeleen levyinen, hieman 

 jyrkempi rinne, joka osaksi on paljasta hietaa, osaksi askeista jakala 

 & sammal peittoa, osaksi pienia j&m^e^rwm-mattoja. Ylospain rajoittaa 

 tata pieni kivikoinen sorahietaharja, joka samalla on rannan harjan- 

 teena. Joissakin kohdin ylettyvat Empetrum-matoi taman noin 5 

 askelta levean harjan yli. 



Tahan saakka on ranta noussut yhtamittaa jotensakin tasaisella 

 nousulla.. Harjalta maalle pain on tasaista tahi pyoreasti taaksepain 

 ja sivuille alenevaa hiedikkoa, joka erityisemmasti herattaa huomiota 

 kirjavalla varillaan. Hieta ei juuri sanottavasti ole missaan kohden 

 paljaana, vaan tummanviheriat Empetrum-ma.ioi, kellanviheriat Baco- 

 mitrhim canescens- ja sinervat Stereocaulon pascJiale-psdvei peittavat koko 

 alan omituisella taplikkaalla peitteellaan. Perempana on alue mata- 

 lan mataloina, tasaisina kumpuina. 



Taaksepain alenee maa Stereocaulon-lsiiieeWa. pelkaksi hiedikoksi, 



^) Kirjoituksessani mainitut jakalat on maarannyt tohtori E. Wainio, 

 josta lausun hanelle kiitokseni. 



