Acta Societalis pro Fauna et Flora Feiinica, 23, ii;o 1. 11 



denna griins pa olika stiillen och iir stundom rorlig inom ett 

 billte af flere tiotal meters bredd. Platser, diir man gar torr- 

 skodd pa forsommaren, och diir man biirgar ho om hogsom- 

 maren, kunna pa hosten befaras med grundgaende ekstockar. 

 Man kunde mena, att slrandlinjen horde utsiittas i enlighet med 

 medelvattenstandet, men iifven delta varierar under oUka ar, 

 och da redan den minsta variation i hojd betyder flere meter 

 pa ytterst langsamt sluttande mark, skulle pa delta siitt ingen 

 sakerhet ernas. Man maste diirfor halla sig till vegetationen, 

 som foritndras langsammare och mer likformigt, i det att for- 

 andringarna stadse forsigga i riktning inifran utat. Storst blir 

 da svarigheten pa de stallen, diir en tiit viixtlighet af vass, siif- 

 arter och kafveldun forekommer. Da man niimligen fran de 

 rena bestanden af dessa viixter beger sig inat mot land, upp- 

 triida forst enstaka, sedan sparsamma, spridda och slutligen 

 rikliga orter och griisartade viixter, som friimst antriiffas pa 

 land. Samtidigt blifva de hogviixta vattengrasen allt glesare. 

 Med ett ord, det fmnes en zon, dar vattnets och landets vaxt- 

 lighet sammanblandas, diir ofvergangarna aro mycket milda och 

 gransen otydlig. 



Da Starr-, moss- och gungflyangarna hysa en miingd viix- 

 ter, som afven fmnas pa torrare stallen, maste man tydligen hiin- 

 fora dem till landet. Man kan diiremot icke anse for land alia 

 platser med ofvervattenvegetation, emedan t. ex. vassen ofta 

 forekommer pa ett djup af 1 — 1,5 m. Lampligast forefaller det 

 att sasom grans mellan land och vatten inom undersoknings- 

 omradet beteckna den linje, som anger, hvar landets gras och 

 orter upphora, da man ror sig inifran utat. Som sadana an- 

 ses hiirvid alia de arter, hvilka hoja sig ofver vattenytan, om 

 man undantager a) vattengriisen: Phragmites; Scirpus lacustns, 

 Tahenuemontani och maritimus; Typlia angustifolia och latifolia 

 samt b) Butomus umhellatiis och Eqvisetiim fliwiatile. 



Flertalet omraden, som enligt denna regel komma att be- 

 traktas som land, aro vanligtvis nagon del af aret icke betiickta 

 med vatten. Om man siiger, att de platser, som aret om upp- 

 visa en oppen vattenyta, iiro vatten, kommer man darfor san- 



