I. Inledning. 



Den, som under en liingre tid varit bosatt i kusttrakterna 

 af vart land, bar icke undgatt att lagga marke till den forflytt- 

 ning strandlinjen under arens lopp undergatt. Vikar bafva for- 

 vandlats till gronskande angar; sund bafva grott igen, sa att 

 batarna ofta maste gora langa omvagar kring en udde, som 

 forr var en bolme; flere eller farre bolmar bafva forenat sig 

 till en storre 6; farlederna bafva uppgrundats; nya klippor bafva 

 dykt upp; med ett ord: landet bar tillvaxt pa bafvets bekost- 

 nad. Detsamma vittna gamla tiders kartor, dar strandkonturerna 

 icke mera motsvara forballandena i naturen, likasa de lokala 

 namnen, som ofta sluta pa »bolm», »o» eller »skar», eburu de 

 beteckna en udde af nagon storre o eller af fastlandet, afven- 

 som de rester af fiskredskap, batar ocb battillbebor, som pa- 

 traffas ofta langt inne i landet. 



De vid tillandnindsprocessen verksamma faktorerna aro 

 a) primara: den sekulara landbojningen; h) sekundiira: vattnets 

 eroderande ocb transporterande formaga; jordras ocb bargskred; 

 isens arbete; den organiska naturens inverkan. Som en sar- 

 skild faktor kan manniskans inverkan betecknas. 



Den negativa forskjutningen af strandlinjen vid 

 Finlands ocb Sveriges kuster, som icke kan bero endast pa of- 

 van sasom sekundara betecknade orsaker, da man ju genom 

 miitningar pavisat en sadan forskjutning afven pa fasta klippor, 

 bar som bekant redan tidigt forklarats bero pa vattenminskning 

 i Ostersjobackenet. ^) Senare uttalade sig olika forskare for en 



1) En utforlig historik ofver de olika meningar, som angaende hitho- 

 rande fragor gjort sig gallande, finnes uti R. Sie^/ers bekanta arbete: »Seen- 

 schwankungen und Strandverschiebungen in Skandinavien*, Zeitschr. der 



