Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 23, n:o 6. 77 



Itingst inat beliigna fliick, diir Menyanthes antriiffas. Hogre upp 

 ses vattenklofvern niistan uteslutande i biickarna. 



Exemplen visa, att vegetationen pa Mewyan^/ies-flackarna 

 foraiidras: 1) fran flackarnas granser mot deras midt, 2) fran 

 de langst utat belagna fliickarna inat. Hvad den forstnamnda 

 forandringen vidkommer, ga starrarterna i spetsen. Pa platser, 

 dar Sphagn. siibsec. ar nagorlunda ymnig i omgifningen, intran- 

 ger afven den riitt snabbt. Sa fas ofvergangar, »grans> -plat- 

 ser, till de vattendrankta angarna. Slutligen aterstar intet af 

 den egentliga flacken; det finnes endast en dylik gransplats, 

 och den forna flackens yttersta delar hafva blifvit fullkomligt 

 lika omgifningen. Pa detta stadium befmna sig flackarna 10 

 och 11. Harifran ar icke langt till platser sadana som n:o 7 

 bland exemplen pa de vattendrankta angarna, dar annu Ut7i- 

 ciilaria fmnes kvar af Menyanthes -Mckens vegetation. 



Men flackarna forandras afven utifran inat. Den ena 

 mycket vattenalskande vaxten efter den andra forsvinner. 

 Tidigast saknas NympJuea. Darefter folja i ordning: Callaj 

 Alisnia, Hippuris, Sparg. minimum och Heleoch. palustris, Me- 

 nyanthes och Utricidaria. Dar nackrosor finnas, traffas alltid 

 fritt vatten, hvars djup under vanliga forhallanden allt efter 

 vattenstandet i hafvet och nederborden varierar mellan 7 dm 

 och nagra cm. De ofriga flackarna kunna vid langvarig torka 

 forlora sa mycket vatten, att man mellan vaxterna ser endast den 

 bara dyn. De langst inat belagna flackarna uttorka forst, ty 

 har ar vattnet grundast. Det ar under sadana torra perioder, 

 som flackarnas vaxter lida mest och ga under. Man kan t. ex. 

 iakttaga, huru Sparg. minimum bagformigt bojer stammen ned 

 langs dyn, hvarjamte bladen slaka falla ut efter densamma: 

 vaxten soker erhalla sa mycket som mojligt af den ringa fuk- 

 tigheten; sadana exemplar iiro alltid korta. 



Flackarna med Nymphcea aro icke radliga att betrada, 

 ty har sjunker man utan vidare in i den losa dyn. Dar Me- 

 nyanthes upptriider, ar det fastare. Om denna viixt ar nagor- 

 lunda ymnig, kan man lugnt begifva sig ut pa flacken. Vatten- 

 klofverns rotstockar bilda ett hallbart, fastan gungande flat- 

 verk. Men detta ar fallet endast sa lange vaxten frodas och 



