126 Hdyrm, Vegetationen pa tillandningsomridena i Ekenas skarg&rd. 



Troligen funnos fore dikningen liings backen vattendrankta 

 angar med enbart Carex aquatilis, ofvanfor dem angar med C. 

 aqiiatilis och C. juncella, langre in at darjamte med orter och slutli- 

 gen angar af samma typ som de nuvarande sanka och vatten- 

 drankta ortangarna. De vattendrankta, pa orter fattiga starran- 

 garna langst i E skulle da vara en rest af de forna angarna 

 vid backen. Och denna rest bhr allt mindre. I N och S in- 

 krakta de fasta starrangarna pa omradet, i W de sanka an- 

 garna, och fran jordhogar langs backen komma landbildande 

 vaxter. 



Pa frodiga mattor af Sph. suhsecimdum infinner sig Sph. 

 sqiiarrosum och kort darpa Sph. fimbriatiim, medan samtidigt 

 grasen och orterna forandras och Oxycoccus upptrader. Langre 

 hafva de sa bildade mossarna annu icke utvecklat sig. 



Vid vastra backen hafva, troKgen till foljd af val utford 

 och vid behof upprepad dikning, bildats vata, ortrika angar, dar 

 Comarum, Caltha eller nagon annan ort flackvis ar den vikti- 

 gaste vaxten. Agrostis alba bar i narheten gifvit upphof till an- 

 gar rika pa Agrostis. Festuca rubra bar fran tatelangen utbredt 

 sig pa traktens fasta starrangar. 



Vattengrasbestanden, de vattendrankta ortangarna, de sanka 

 ortangarna och de vata-vattendrankta starrangarna aro jamfo- 

 relsevis losa, luckra bildningar. Da de har forekommande vax- 

 terna do, blifva deras ofta ansenliga rotstockar, som efter do- 

 den ega foga hallfasthet mot tryck, betydligt hopplattade, och 

 foljden ar en sammanpressning af de af rotstockarna genom- 

 dragna jordlagren, sarskildt torfven. Pa detta satt uppstar nar- 

 mast de fasta starrangarna en smal zon, som hgger lagre an 

 omgifningen. I denna zon bildar vegetationen sallan en sam- 

 manhangande matta, hvarfor marken ar af en egendomlig 16s 

 beskaffenhet. Inom zonen framkvaller ofta kallvatten, som icke 

 hogre upp kunnat genomtranga starrtorfven, och denna omstan- 

 dighet forsvarar vegetationens arbete att igentacka zonen, som 

 emellertid genom det raska framtrangandet af de fasta starran- 

 garnas vegetation och pa grund af franvaron af kiillor vanligen 

 ar uppdelad i en serie flackar. 



Dessa losa gransflackar aro langst i SW bevuxna med He- 



