Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, 23, n:o 6. 141 



som storande ingriper. Den forflyttar manga langt utvecklade 

 holmar till platser, dar de sondersmulas af vind och vagor. Da 

 vassen om|hosten inbargas, forlora holmarna den lata vassens 

 skydd mot blast och kunna jiimforelsevis latt komma i drift. 

 Holmarna blifva under sommarens lopp allt tyngre, och del ar 

 mojligt, att nagra slutligen sjunka till botten. 



Holmarna iiro vanligen langst i sundets riktning. Langden 

 kan stiga till omkr. 10 m. Daremot aro de endast 1 — 4 m 

 breda. De finnas isynnerhet strax innanfor den yttersta vass- 

 randen (jfr. under 3), dar de aro mer skyddade mot vind, va- 

 gor, stromdrag. De aro pa allehanda satt intrasslade i den bot- 

 tenfasta vassen. 



Typha angustifolia vaxer har och dar i mindre grupper 

 strax utanfor baltet med de bada /Sclr^^ws-arterna (n:o 5), sale- 

 des innanfor storsta delen af vassen. Afven kafveldunets rot- 

 stockar gora bottnet fastare. Dess blad och stammar formultna. 

 Kring och uti de lata T^/p/m-bestanden samlas rotstockar och 

 stjalkar af vass. Dar antraffas sma, losa vassholmar i de for- 

 sta utvecklingsstadierna. 



De bada Scirpus-diVi^vxi^ bidraga till uppgrundningen pa 

 samma satt. Den i mindre mangd forekommande Scirpus mari- 

 timiis bildar sallsynt safholmar, som aro sma, losa och bara 

 tynande siifskott. 



Da Myriophyllum upptrader i ymnighet, viirkar den stora 

 bladmassan som en fin silapparat, dar en mangd slam afsattes. 



Daremot samla bladen af Ceratophyllum mycket litet slam, 

 tydligen darfor, att vaxten alltid drifver omkring. 



Heleocharis ger den forsta stadgan at underlaget. Den fol- 

 jes snart af Agrostis. Sa kommer Carex vulgaris och slutligen Aira. 



N7jm2)hcea alha traffas i fa exemplar tillsammans med Scir- 

 pus lacustris i vassen och utanfor densamma. 



Ostra sidan af sundets norra del var (1898) i hufvudsak 

 likadan som den vastra. Samma zoner funnos bar. Baltet med 

 Scirpus maritimus m. m. (n:o 5) var mycket smalt och sakna- 

 des oftast. I stallet fanns mera Typha. Sma laguner och af- 

 brott i vassen voro sallsynta, hvarfor den yttre vassranden pa 



