78 Jffult, Finska Lappmarkens skogsregioner. 



ceolaria scruposa e; Andrerea petrophila t, Hypnum salebrosum 

 t och Amblystegium uncinatum e. 



Ett annat exempel ar en af Kihlman den 7 juli antecknad 

 gras vail vid Kaamas. Den ar belagen 3,6 — 4,5 m ofver an 

 Kaamasjoki. »Ytan ar svagt konvex med kanterna lindrigt slut- 

 »tande at nordvest och soder, nastan jemn med tva otydliga 

 »kullar med langsam hojning. For ofrigt forekomma fern a sex 

 »stycken 1 J 2 fot hoga upphojningar bildade af gamla formult- 

 »nade, mossbevuxna stubbar. Beskuggningen ingen. Absoluta 

 »storleken ej fullt ett tunnland. Jordmanen bestar af tva turn 

 »djup mylla och en turn sandblandad mylla; alfven ar mosand. 

 »Fuktighetsgrad: temligen torr.» Angen ar belagen mellan bo- 

 ningshusen i sydost och an i nordvest. En torr angsstrimma 

 skiljer den fran gardstomten och en forsumpning med Salices, 

 Betula nana m. m. skiljer den fran ans strandvall. I sydvest 

 griinsar den till moartad tallskog, i nordost till torra angsmar- 

 ker. En stig gar tvars ofver angen fran boningshusen ned till 

 an. Pa stigen vaxa nagra tufvor af Aira ceespitosa. Vegetatio- 

 nen bildas af ymniga gras, rikliga orter och enstaka mossor. 

 Trad, buskar, ris och lafvar saknas. Gras: Poa pratensis y, 

 Festuca rubra t — s, Carex vaginata (steril) e. — Orter: Ranun- 

 culus acris r, Rhinanthus minor t — r, Polygonum viviparum 

 (mot sluttningarna) t — r, Draba incana t — s, Cerastium vulga- 

 tum alpestre s, Trollius t, Eqvisetum pratense t, pa stubbarne 

 s, c. 2 turn hog, Achillea millefolium pa tva stycken tva fots 

 flackar r ; Euphrasia pa tva stubbar r, Stellaria graminea pa 

 par mindre flackar r, Cardamine pratensis (2 turn hog) e, Soli- 

 dago e, Trientalis (mest steril) e, Taraxacum e, Polygonum avi- 

 culare (tumshog, spenslig) pa en stubbe e. — Mossor: Ambly- 

 stegium filicinum nastan t, Hypnum salebrosum e, Stereodon 

 arcuatus e, Mnium silvaticum e, Pohlia nutans pa stubbarna y. 



I jemforelse med grasvallarna och ortbackarne i norra So- 

 dankyla aro desamma i Enares tallregion icke vanlottade. Of- 

 verensstammelsen i deras sammansattning ar mindre an man 

 kunde formoda, men skiljaktigheterna bero hufvudsakligen af 

 att dessa formationers sallsynthet i bada omradena medgifvit 

 endast ett inskrankt antal arter att bofasta sig och tillfalligheter 



