s Hult, Finska Lappmarkens skogsregioner. 



vanligtvis ar bestandet ojemnt, och da frodas i glantorna Sphagna, 

 Aulacomnion palustre, Mnia, Polytrichia, Brya och andra karr- 

 mossor jemte ett icke ringa antal gras och orter. Risen, med 

 undantag af dvilrgbjorken, tyckas deremot icke trifvas i denna 

 formation. Af gras antecknades: Eqvisetum silvaticum, E. ar- 

 vense, Calamagrostis lanceolata, G. phragmitoides, G. stricta, 

 Aira caespitosa, Poa serotina, Carex juncella, C. canescens och 

 Eriophorum angustifolium, af orter: Caltha, Cerastium vulgatum 

 alpestre, Comarum, Cirsium heterophyllum, Polemonium cam- 

 panulatum, Pedicularis lapponica, Ranunculus repens, Rubus 

 arcticus, R. castoreus, R. chamsemorus, R. saxatilis, Solidago, 

 Spiraea ulmaria, Trientalis, Viola palustris och montana. 



I de ansenliga Mllclragen ar mosstacket det intressantaste, 

 men maste har tyvarr forbigas, emedan tiden icke medgaf full- 

 standiga insamlingar. Dess sammansattning ofverensstammer 

 niira med mosstackets i kalldragen i Kolari (Meddel. af Socie- 

 tas pro Fauna et Flora Fennica, 12:te bandet, 1885, sid. 51). 

 Ofver mosstacket hoja sig strodda buskar, mest Salices (vagans, 

 hastata, lapponum, glauca), afven Betula nana, men af ris ser 

 man blott Andromeda poliifolia, Vaccinium uliginosum och Oxy- 

 coccus microcarpus. Gras forekomma ganska rikligt, namligen 

 Hierochloe borealis, Molinia, Carices (vulgaris, juncella, canes- 

 cens, dioica), Eriophorum alpinum, E. angustifolium, Scirpus 

 caBspitosus och Luzula multiflora. xAnnu rikare, Mckvis ymnig, 

 ar ortvegetationen. representerad af Bartsia alpina, Caltha, Gar- 

 damine pratensis, Comarum, Cirsium heterophyllum, Epilobium 

 palustre, Galium palustre, Menyanthes, Orchis maculata, Pingui- 

 cula vulgaris, Parnassia, Rubus arcticus, Pedicularis sceptrum 

 Carolinum, Saussurea alpina, SpiraBa ulmaria, Taraxacum, To- 

 fieldia borealis, Trientalis, Viola palustris och V. suecica. 



Starrangarne, hvilka ofta tyckas utveckla sig ur kalldra- 

 gen, ega en fran deras ganska afvikande vegetation. Mosstacket 

 blir mer eller mindre undertryckt; orterna aftaga i ymnighet; 

 afven bland grasen forsiggar en utrensning, i det ett mindre 

 antal starrarter gor sig till herrar pa platsen. 1 den genom 

 grasrotterna stadgade marken utveckla sig bjorkar och flackar 



