N 



ordgranserna for atskilliga tradslag hopa sig i den norra de- 

 len af Lappmarken. Dessa nordgriinsers forlopp ar kandt ge- 

 nom Oswald Kihlmans uppsats > Anteckningar om floran i Inaii 

 Lappmark i ll:te bandet Meddelanden af Societas pro Fauna 

 et Flora Fennica 1884, jamford med min om Die alpinen 

 Pflanzenformationen des nordlichsten Finlands» i dessa Medde- 

 landens 14:de band, 1888, och E. A. Wainios » Notes sur la 

 flore de la Laponie finlandaise» i samma Sallskaps Acta vol. 

 VIII, 1891, samt genom J. P. Norrlins »Berattelse i anledning 

 af en till Tornea Lappmark verkstald naturhistorisk resa» i sall- 

 skapets Notiser, band XIII, 1893. I sin afhandling, Pflanzen- 

 biologische Studien aus Russisch Lappland» i Sallskapets Acta. 

 vol. VI, 1890. diskuterar Kihlman ytterligare dessa granser och 

 kommer till den asikten att granens grans i den finska Lapp- 

 marken ar »en genom historiska tilldragelser frambringad linje, 

 men ingen vegetationslinje. Skogseldar hafva har pa de fiesta 

 stallen trangt den tillbaka bakom dess naturliga griins och astad- 

 kommit lokala talltrakter af vexlande, ofta ansenlig utstrack- 

 ning». Tallregionen ar derfor att betrakta sasom »integrerande 

 del af granregionen, alltsa om man sa vill, sasom en granre- 

 gion utan granar» (sid. 258). For att fullt klargora tallregio- 

 nens stallning skulle emellertid erfordras en ingaende jamfo- 

 relse mellan motsvarande viixtformationers utbredning och sam- 

 mansattning i denna och angransande regioner. Till en sadan 

 jiimforelse har hittills saknats material. Afven det material, som 

 star till mitt forfogande, ar icke tillriickligt for fragans slutliga 

 losning. Det ma dock, om an ojemnt och delvis foraldradt. 

 framlaggas som bidrag till belysandet af de intressanta fragorna 

 om vaxtregionerna och deras forskjutningar i de finska lapp- 

 markerna. 



