Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XVI, N:o 2. 97 



ar iinnu omojligt att afgora. Men en antydan derom finner 

 man i atskilliga andra foreteelser, hvilka delvis redan blifvit 

 berorda. Tallarnes uttorkning ar intensivast i Enare tallregion 

 och i de narmast fjiillen beliigna trakterna af Saariselkiidistrik- 

 tet. Det ar i samma trakter, i hvilka mossarna for det mesta 

 aro mognade, ofta anda till alfven genomskurna af eroderande 

 biickar, och der karren aro sallsynta eller inskrankta till diil- 

 dernas botteririinnor. Det ar i samma trakter, der renlafvens 

 trenne former, isynnerhet Cladonia alpestris, vunnit en utom- 

 ordentlig utbredning pa alia torra marker och iifven mangen- 

 stades pa mossarna, hvilka tyckas ofverga. till moar. Detta an- 

 tyder en allman, ofver hela omradet forsiggangen minskning i 

 vaxternas vattenupptagning under vegetationsperioden. Minsk- 

 ningen maste bero af en forandring i nagon af klimatets fak- 

 torer. Narmast ledes man att tanka pa nederborden. Ofver 

 dess belopp finnas inga mangariga observationsserier. Erfaren- 

 heten fran trenne sommarresor i de finska lappmarkerna har 

 lart mig att nederborden derstades under vegetationsperioden 

 ar ganska riklig och jemt fordelad. Af 66 dagar i Enare lapp- 

 mark voro 40 regndagar, och det langsta regnlosa skofvet va- 

 rade blott 5 dygn, den 6 till och med 10 augusti. I norra So- 

 dankyla medforcle 25 dagar af 45 regn och det langsta uppe- 

 hallet mellan regnen riickte 6 dygn, den 27 juli till den 1 au- 

 gusti. Bada dessa perioder aro raknade fran midsommartiden 

 (den 23 och 24 juni) eller den tid, da marken annu ar genom- 

 driinkt af vatten efter snosmaltningen. Det synes mig som om 

 en bristande tillforsel af vatten icke kan antagas. Derfor synes 

 det sannolikt att nagra andra meteorologiska forhallanden hin- 

 dra viixterna att tillgodogora sig vattenrikedomen. Kihlman har 

 papekat den stora betydelse vinden eger for den lappska vege- 

 tationens lif. Vinden befordrar alltid afdunstningen. Vid lag 

 temperatur kan det intriiffa att viixterna icke hinna ur jorden 

 upptaga den mangd vatten, som afgar genom bladen ; da maste 

 vattenbrist i vaxten intrada. En okning i vindstyrkan eller en 

 siinkning af sommarens temperatur kan saledes framkalla det 

 fenomen, som sa tydligt framtriider i barrskogsregionens norra 

 clelar. Utan att vilja forneka mojligheten af att en minskning 



