Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XVI, N:o 2. Ill 



gusti folium. Men artfattigdom och enformighet aro dock ut- 

 markande karaktiirsdrag hos Nattastunturits bjorkmoar. 



Bjorkmoarne genomskiiras pa nagra stallen af smaltvat- 



tenbanor och fjiUlbiickar, som grena ut sig ofver marken och 

 icke formatt grafva sig fullt bestamda biiddar. Pa sadana stal- 

 len ligger gruset till stor del bart eller bar glesa kolonier af 

 de mest olikartade vaxtformer, isynnerhet lefvermossor. Man 

 finner der anliiggningen till flere va xtformationer, af hvilka dock 

 endast fa komraa till normal utveckling och det pa helt sma 

 arealer. En af de allmiinnaste ar en torfmosse-hildning i tufvor 

 af nagra decimeters bredd och mycket vexlande langd (fran en 

 half till fern a sex meter) samt en till tre decimeters hojd. De 

 aro mycket tata och fasta, bildade af Sphagnum fuscum, Sph. 

 compactum, Sph. acutifolium, Sph. medium och Aulacomnion 

 palustre med faltskikt af rikliga ris (Andromeda poliifolia. 

 Phyllodoce, Vaccinium uliginosum, V. myrtillus, Ledum, Lycopo- 

 dium alpinum), rikliga gras (Garex pauciflora, C. dioica, C. ri- 

 gida, Eriophorum vaginatum) och strodda orter (Rubus chamtc- 

 morus, Pinguicula villosa, Bartsia, Hieracium alpinum och To- 

 fieldia borealis). Der vattnet framsipprar storre delen af som- 

 marn, bilda sig sma karr med en vegetation erinrande ora kall- 

 dragens. En tat matta af lefvermossor och Amblystegia (sar- 

 mentosum, stramineum, exannulatum, revolvens, badium), Philo- 

 notis fontana, Conostonum, Brya och Sphagnum recurvum pry- 

 des af nagra glest strodda gras och orter (Carex irrigua, Erio- 

 phorum angustifolium, J uncus biglumis, Tofieldia, Pinguicula 

 vulgaris). 



Om det tillagges att man pa stenrosen efter mycket so- 

 kande finner nagra enstaka stand af Juniperus communis och 

 nana, Salix glauca, Populus tremula, Sorbus aucnparia, Lycopo- 

 dium selago, L. clavatum lagopus, Polypodium phegopteris och 

 dryopteris, Phyllodoce, Arctostaphylos alpina, Linna?a, Aira lle- 

 xuosa, Juncus trifidus, Epilobium angustifolium, Solidago och 

 Hieracium alpinum, sa ar bjorkregionens vegetation pa. Nattas- 

 tunturit i hufvuddrag karaktiiriserad. 



Betydligt storre utbredning har bjorkregionen pa Rautu- 

 tunturi och Saariselkii. Visserligen ar dess vertikala vidcl p§ 



