Acta Societatis pro Fauna et Klora IVmnea, XVI. N:o 2. il 



3. Enare lappmarks barrskogsregion. 



Den vegetation, som vi hitr beskrifvit och jemfort med 

 sodra Lappmarkens, rader norrut till Ivalo elf och Enare triisks 

 sodra strand. Der vidtager det omra.de, som blifvit hiinfordt till 

 tallregionen. Wainio har (anf. arb. sid. 10—14 och 24—25) 

 gifvit nagra prof pa vaxtformationernas sammansiittning i gran- 

 regionens yttersta griinstrakter. Granskogen vid Ivalo (sid. 24) 

 skulle kunna vara antecknad hvar som heist inom Sodankylii. 

 Granmossen pa Vaulokankaat (sid. 24) ar ovanligt artfattig och 

 innehaller ingenting friimmande for Lappmarkens sodra delar 

 eller norra Sodankylii. Strandlunden vid Ivalo elf (sid. 10) inne- 

 haller endast en for sodra Lappmarken frammande vaxt, Mvo 

 sotis sylvatica, och tvenne andra, som icke antraffats i norra 

 Sodankylii: Mulgedium sibiricum och Triticum caninum, bada 

 forekommande i Kittila och sodra Sodankyla. Bjorkmon pa 

 Mustatunturi (sid. 22) ofverensstammer fullkomligt med bjork- 

 moarne kring Raututunturi och Saariselkii. For ofrigt anfor 

 Wainio fran granregionen blott ett urval af nedre Ivalos vid- 

 strackta och omvexiande strandvallformationer: grasvallar af 

 olika sammansattning, hvilka oaktadt sin rika omvexling ej hafva 

 att uppvisa flere an tre for norra Sodankylas grasvallar friim- 

 mande arter, de redan namda Mulgedium sibiricum och Triti- 

 cum caninum samt Rhinanthus minor (sid. 11 — 14). Utom dessa 

 aterfinna vi vid Ivalos striinder af sodra Lappmarkens viixter 

 Triticum violaceum, Garex alpina, Luzula parviflora, Thalictrum 

 alpinum, Phaca frigida, Geum rivale och Melandrium rubrum. 

 Endast tva arter, Salix lanata och Rosa acicularis, mota oss 

 har for forsta gangen, den forra utmiirkande for Enare lapp« 

 mark, den senare en ostlig art. Azalea procumbens och Luzula 

 spicata ga fran fjallen ned i Ivalos floddal lika som de fran 

 Saariselkii nedstiga i dalarnes barrskogsregion. 



Ivalos striinder aro vid flodens mellersta lopp ganska jemnt 

 bevuxna med tallmoar, bleka af renlaf. Granen iir, hufvudsak- 

 ligen pa sodra flodstranden, glest inblandad i tallbestandet. Vid 

 Palsi foriindrar viixtligheten karaktiir. Moarne draga sig fran 



