Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XVI, N:o 2. 133 



regionens storre vattendrag. Endast har och der vid insjoarnes 

 st Winder och i sankorna mellan bergen ser man sma starrlings- 

 Qackar. Deras vegetation bildas hufvudsakligen af ymniga Ca- 

 rex aquatilis och ampullacea, samt rikliga C. borealis, filiform i- 

 och juncella med tunnsadda eller strodda orter: Caltha, Carda- 

 mine pratensis, Parnassia, Comarum och Galium uliginosum. 

 Mossorna kunna helt och hallet saknas, men vanligen lefver en 

 eller annan art mellan starrtufvorna och pa nagra angar aro 

 de rikliga. Antecknade aro Sphagnum acutifolium, compactum, 

 squarrosum och Lindbergii, Amblystegium sarmentosum och ex- 

 annulatum samt Mnium cinclidioides. Afven buskar forekomma 

 icke pa alia starrangar, men kunna pa vissa blifva rikliga och 

 salunda forvandla dem till snar. Salix lapponum ar den all- 

 mannaste. S. phylicsefolia, hastata och glauca aro allmanna 

 och Betula nana antriiffas ofta. Nagon gang skjuter afven en 

 eller annan buske af Betula odorata upp pa torrare starrangar. 

 Genom mosstackets slutning ofverga starriingarne till moss- 

 angar. Carex aquatilis forsvinner, men tatt skottalstrande starr- 

 arter bilda fortfarande hufvudmassan af grasbestandet. Mossan- 

 garne aro betydligt rikare pa arter, ej blott derfor att nya arter 

 invandra under starrangens forvandling, utan afven derfor att 

 atskilliga mossiingar utvecklat sig ur karr. Sarskildt iir moss- 

 tacket rikare pa arter an starriingarnes. Antecknade aro Am- 

 blystegium sarmentosum, stramineum, exannulatum, revolvens, 

 badium, scorpioides, Hypnum trichoides, Paludella, Meesea longi- 

 seta, Cinclidium subrotundum, Mnium cinclidioides, Aulacomnion 

 palustre, Dicranum undulatum och Bonjeani, Dicranella cervi- 

 culata, Sphagnum acutifolium, strictum, squarrosum, teres, Lind- 

 bergii, riparium, recurvum och subsecundum. Grasbestandet 

 iir rikligt, men ej tiickande och bildas an till ofvervagande del 

 af Eriophorum angustifolium, an — och oftare — af Carex am- 

 pul lacea, dess varietet borealis och C. rotundata. Scirpus cse- 

 spitosus och Equisetum palustre aro stundom fliickvis rikliga 

 och bilda da egna sma formationer pa mossiingarne. Inmiingda 

 iiro vidare allmant Carex juncella (e— t), C. aquatilis (e), C. 

 filiformis (e— t, mest steril) och Equisetum limosum (t), temli- 

 gen allmant Carex irrigua (e — s), G. canescens (e) och C. dioica 



