142 Hult, Finska Lappmarkens skogsregioner. 



niga gras, rikliga orter, tunnsadda buskar och enstaka mossor. 

 Trad, ris och lafvar saknas. — Buskarna aro tunnsadd Salix 

 phylicsefolia (manshog och hogre), samt enstaka S. caprea (mans- 

 hog), S. glauca (telningar), S. lanata (telningar) och Betula odo- 

 rata (manshoga buskar och telningar). — Af orterna aro Trol- 

 lius riklig, Alchemilla vulgaris, Polygonum viviparum, Astraga- 

 lus alpinus, Campanula rotundifolia och Solidago strodda, Par- 

 nassia, Ranunculus acris och Gnaphalium dioicum tunnsadda 

 samt Leontodon, Rhinanthus minor, Cerastium vulgatum alpe- 

 stre, Viola suecica, Galium boreale, Rubus arcticus, Galium uli- 

 ginosum, Achillea millefolium, Bartsia och Hieracium sp. en- 

 staka. — Grasmattan utgor en blandning af lika rikliga Aira 

 caespitosa, Festuca ovina och Equisetum pratense jemte strodda 

 E. arvense och Agrostis borealis, tunnsadda Poa alpina och 

 Phleum alpinum samt enstaka Festuca rubra, Carex vaginata, 

 C. vulgaris och Anthoxanthum. — Af mossor erhollos endast 

 enstaka Stereodon arcuatus, Climacium, Polytrichum strictum 

 och commune, Pohlia nutans och Hylocomium parietinum. 



Pa fuktig mark fa grasvallarne en ganska afvikande sam- 

 mansattning. Aira csespitosa ar der mindre riklig, Calamagro- 

 stis stricta, Agrostis borealis, Nardus och Juncus filiformis rik- 

 ligare, och till dessa salla sig enstaka Carex capillaris och myc- 

 ket allman, stundom ymnig Equisetum palustre. Mnium cincli- 

 dioides och Sphagnum acutifolium tacka mellanrummen mellan 

 grastufvorna, der de ej upptagas af strodda — rikliga Caltha, 

 Trollius, Cardamine pratensis, Parnassia, Viola palustris, V. sue- 

 cica, Stellaria borealis, Spiraea ulmaria, Alchemilla vulgaris 

 (mindre allman), Geum rivale (sallsynt), Galium uliginosum, Cir- 

 sium heterophyllum, Taraxacum och Pinguicula vulgaris. Afven 

 pa dessa angar innastla sig videbuskar: Salix hastata, phylica- 

 folia, lapponum och glauca. 



Afven ortbackar forekomma i boningarnas narhet, ehuru 

 sma och torftiga. Deras vegetation bestar af rikliga — ymniga 

 orter och gras. An ofvervaga orterna, an grasen. Strodda eller 

 tunnsadda mossor betacka en del af marken under faltskikten. 

 Nagra buskar vaxa enstaka eller tunnsadda pa dessa standor- 

 ter, och nagra ris anstranga sig att erofra terriingen. Vanligtvis 



