122 Hult, Finska Lappmarkens skogsregioner. 



niira att denna foreteelse har samraa orsak som barrtradens 

 utdoende nara barrskogsregionens granser. I denna asikt styr- 

 kes jag af iakttagelsen att bland kolonisterna befinner sig ett 

 jemforelsevis stort antal vaxter, hvilkas stamhall ar fjallregio- 

 nen, bland andra sa utpraglade fjallvaxter som Diapensia och 

 Carex pedata. Likasom barrskogsregionen ger vika for bjork- 

 regionen, sa viker denna for fjallregionen. 



Bjo?-kmoar?ies och lafmoarnes vegetation i Enare och Uts- 

 joki bjorkregion skiljer sig foga fran densamma i barrskogsre- 

 gionen. Nagra flere lafvar aro antecknade pa bjorkregionens 

 moar, sasom Stereocaulon alpinum, Gladonia amauroeraea, Ce- 

 traria Delisei och dess var. tubulosa, C. cucullata, Lecidea de- 

 missa och Pannaria brunnea. Deremot saknas Gladonia ceno- 

 tea. Mossornas antal och riklighet ar nagot mindre inom bjork- 

 regionens moar. Dicranum fuscescens, Jungermania lycopodioi- 

 des, quinquedentata och minuta hafva der icke blifvit iakttagna, 

 men val Jungermania incisa. I ristacket aro Arctostaphylos 

 alpina, Phyllodoce, Azalea och Lycopodium alpinum allmannare, 

 men Calluna, Vaccinium uliginosum och Linnaea sallsyntare an pa 

 barrskogsregionens bjorkmoar. Eqviseta ser man knapt pa mo- 

 arne i bjorkregionen, hvaremot Luzula spicata ar ganska allmiin 

 pa dess lafmoar. 



Vi nedstiga i de praktiga bjorkskogame, der marschen ar 

 en lustvandring i dampadt ljus pa en mjuk mossmatta bestrodd 

 med ymniga barris och rtkliga orter, mellan hvilka strodda bu- 

 skar gifva omvexling at formationen. Lafvarne trada har till- 

 baka. Endast pa vissa stallen, mest pa kullar och flacka ter- 

 rangvagor, soka de atertaga sitt ofvervalde och lyckas pa min- 

 dre flackar blifva harskande ofver mossorna. Stenar och trad- 

 stammar hafva dock ofverallt en icke obetydlig lafbekladnad. 

 Afven grasen aro i dessa skogar underordnade, strodda eller 

 tunnsadda. Ofverhufvudtaget ar undervaxten i bjorkskogarna 

 ganska vexlande. An aro risen, an orterna ofvervagande, sa 

 att nagra bjorkskogar nastan kunde kallas lundar. I sadana 

 skogar aro afven buskarna rikligare och Polypodium dryopteris 

 blir der pa vissa stallen tackande. 



Bjorken ar i allmanhet 3 — 4,5 meter hog, flerstammig, med 



