130 Hult, Finska Lappmarkens skogsregioner. 



cium sp. och Astragalus alpinus enstaka. — Mossorna aro strodd 

 Hylocomium proliferum samt tunnsadda H. parietinum, H. tri- 

 quetrum, Jungermania lycopodioides och Bryum roseum. — Af 

 lafvar forekomma tunnsadda Peltigera rufescens och Nephroma 

 expallidum, enstaka Peltidea aphthosa och Peltigera canina samt 

 pa bjorkarnes stammar tunnsadd Cetraria aleurites och enstaka 

 Parmelia ambigua. — Denna ar en af de nordligaste lundar pa 

 jorden. Dess polhojd ar 69° 52'. 



Pa gruncl af lundarnes mangskiftande sammansattning och 

 anteckningarnas knappbandighet ar det icke mojligt att for nar- 

 varande afgora, huruvida nagra af deras skiftningar aterspegla 

 olikheter i klimatet och salunda kunna laggas till grund for om- 

 radets indelning i provinser eller bjorkregionens delning i en 

 ofre och en nedre subregion. 



Videsnar forekomma i ganska stor utstriickning inom bjork- 

 regionen, mindre dock vid elfstranderna, hvilka i barrskogsre- 

 gionen aro deras vanligaste standorter. Men vid insjostrander 

 och omkring forsumpningar aro de allmannare, och sa val i 

 Muotkatunturit som bland Utsjokifjallen ser man dem inkrakta 

 sankornas starrangar. De bildas allmannast af Salix lapponum 

 och glauca jemte Betula nana, men afven Salix nigricans bo- 

 realis, phylicsefolia, hastata och Betula odorata aro nastan re- 

 gelbundet aterkommande bestandsdelar i dem. Sallsyntare aro 

 Salix caprea och S. lanata. I de tataste videsnaren ar under- 

 vegetationen nastan ingen, men vanligtvis aro de ojemaa, sa att 

 storre och mindre oppningar mellan buskarne lemna ljuset till- 

 trade till marken, och da ntveckla sig pa deras fuktiga, stun- 

 dom ofversvammade standorter en vaxtlighet af rikliga — ym- 

 niga mossor, rikliga orter och gras samt enstaka ris. Lafvar 

 saknas. — Af ris ser man blott Vaccinium uliginosum och An- 

 dromeda poliifolia samt nagon gang Selaginella spinulosa. — 

 Bland grasen aro Carex aquatilis och juncella de allmannaste 

 och ofta rikliga. Afven Juncus filiformis, Galamagrostis stricta 

 och Equisetum palustre aro allmanna, Carex canescens och Fe- 

 stuca ovina ganska allmanna. Mindre allmanna aro Aira cse- 

 spitosa och Calamagrostis phragmitoides. — Bland orterna sak- 

 nas nastan aldriff Caltha och Comarum, hvilka bada kunna fore- 



