26 Magnus Brenner. Observationer rorande den Nordfinska lloran. 



ringa framgang, linplanteringen foga profvad och af osiiker tref- 

 nad, bohvete och arter alldeles icke; angsholmarne i Hietaniemi, 

 vid Rovaniemi kyrka, inloppet till Kemitrask, flere stallen i 

 Pudasjarvi, som af varfloderna ofversvammas, gifva grof starr 

 (Carex acuta & vulpina), Phalaris arundinacea, Scirpus palustris 

 och Junci, Equisetum flaviatile, hvilka alia stundom uppga till 

 en mans langd, 3 a 4 lass efter tunnlandet. Skogarne nara 

 kusten skola vara sa medtagna, att all brannved maste sokas 

 pa 1 a 2 mils afstand. Jemna skogsmarker finnas icke, skogs- 

 bergen hafva ofverst sma tran och buskar, lagre ned pa hedarne 

 vaxer den dugliga furun, samt nagon grof asp eller bjork, upp- 

 till glest, nedtill tatare. Renmossan haller sig pa forra, men 

 bjornmossan pa sednare stallet. Annu langre ner, eller vid 

 laggarne af myrar. forekommer granen, och i sjelfva myren 

 nagon martall, Stundom traffar man dar en liten sandholme 

 eller hed med furu, som dock ej vill fort. Smarre lofskog finnes 

 blott vid vattendrag och pa yngre svedjor. Efter liand for- 

 svinner nu den begarliga furan, dess stalle upptages nu pa torr 

 mark af tat och qvistig gartall, som aldrig forbattrar sig, pa 

 sanktare stallen i den man de npptorkas af granskog och nagon 

 bjork. Uthugges granskogen, sta stammarne Jange qvar ofor- 

 ruttnade, och stallet bevaxes med gartall, enris och bjork. Efter 

 svedjandet framsticker gras i nagra ar, derefter installer sig en 

 svag renmossa, vid 10:de aret ar den for renbete tjenlig. I 

 detta tillstand stadnar nu vegetationen till 30:de aret, da den 

 tillkomna lofskogen kan gifva nagon skugga, och bjornmossa 

 med Sphagnum installer sig. Vid 50:de aret skall stallet anyo 

 kunna svedjas, dock icke med den forman som pa en forut 

 obrand mark. Om Kajana harad heter det, att kornet vanligen 

 ar sexradigt, varrag godkannes af fa, sommarhvetet tar sotax, 

 hampa ar ett allmant slide, afven rofvor, potiiter och tobak, men 

 ej hafre, lin och akerarter. Renmossa och MenyarUJies anforas 

 som hjelp vid utfodringen at boskapen, akerbaren ater sagas 

 vara hemfodingar i Tornea. I sammanhang harmed ma ora- 

 namnas L. v. Bnchs uppgift i sin Resa genom Lappmarken och 

 Sverige, att han vid Svanstein bruk midt emot Turtola sett 

 mogna arter, stora morotter, potatis och pepparrot. 



