60 Magnus Brenner, Observationer rorande den Nordlinska floran. 



den nordostligaste delen nagot mera, hvarifran hojder af hogst 

 06O m resa sina toppar, medan omradets storsta och lagst be- 

 lagna sjo, Uleatrask, icke star hogre an 124 m. Talrika sjoar 

 upptaga har en betydlig del af ytinnehallet och bidraga i for- 

 ening med hojderna och dalarne till den naturskonhet, hvar- 

 igenom denna del af landet stallvis utmarker sig. Dessa sjoar 

 bilda till storsta delen genom strida floder eller smala sund 

 sammanhangaude vattenstratar, hvilka i en del af Kuusamo 

 rinna osterut genom Ryssland till Hvita hafvet, i andra delar 

 ater gifva upphof at de norra Osterbotten genomstrommande 

 Simo- och Ijo-elfvarne eller lemna bifloder till Kemielf, medan 

 sjoarne i Kajanien genomilytas af Kiiminkielfs, Ijoelfs biflod 

 Suolijokis och isynnerhet Uleaelfs kallfloder. 1 detta hanseende 

 ofverensstamma alltsa dessa omraden, ehuru af en storre hojd, 

 med det inre Finland ofverhufvudtaget, i motsats till det 

 genom sin flodrikedom och sjofattigdom karaktariserade Oster- 

 botten. 



Hvad sarskildt betraffar Kajanien, hvilket sammanfaller 

 med Kajana harad, med undantag af storsta delen af Sarais- 

 niemi samt sydligaste hornet af Sotkamo och Kajana landsfor- 

 samling, aro dess sjoar och floder fordelade pa tre vattenom- 

 raden, fran hvarandra afskilda genom 240 a 270 m hoga, fran 

 nordost till sydvest och vest i rigtning mot Uleatrask sig strac- 

 kande hojdtrakter, nemligen den fran ryska gransen kommande 

 ytterst sjorika Kuhmo - Sotkamo straten, den likaledes fran 

 ostra landgransen och fran Kuusamo kommande flodrikare Kianto 

 — Hyrynsalmi straten, bada samlande sina vattenmassor i Ulea- 

 trask, samt de i norra Puolanko och nordvestra Suomussaimi 

 befintliga sjogrupperna, hvilka gifva upphof at Kiiminki elf samt 

 Ijoelfs sodra biflod Suolijoki. Hojdtrakterna emellan dessa 

 sjorika omraden, hufvudsakligen skogbevuxna sandmoar med 

 vaaror och asar, sakna ofverhufvudtaget storre sjoar, men lida 

 dock, i foljd af den kuperade terrangen och sina vida utsigter, 

 ej af den i Osterbotten radande enformigheten. I sammanhang 

 harmed star den rikligare forekomsten af for skog tjenlig mark, 

 antingen denna, sasom pa torrare sandasar och moar, ar be- 

 vuxen med vackra furuskogar eller, pa fugtigare och stenigare 



