Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XIX, N:o 6. 11 



vid sjostriinder iifvensom bildande a- ocli backdalar, af stort 

 intresse sasom barare af den) rikligaste och mest varierande 

 mangfald af vaxter. Egentliga svedjebackar finnas ej, emedan 

 de antingen blifvit uppodlade eller ater forvandlats till skogar. 



Af angarna komma de ^orrare hvad vegetationen betrjiffar 

 faltbackarne mycket nara, men utmarka sig genom en annii 

 storre gras- och ortrikedom. Pa nastan alia lampliga stallen 

 ha de darfor pa senare tid blifvit tagna i kultur i det de blif- 

 vit upplojda och efter vaxelbrukets inforande anvanda omsom 

 till akrar och angar. Genom att de besas med fran oHka 

 hall inhamtadt hofro ha tydligen manga nya arter funnit vag 

 till socknen. Bland aldre dylika ha Galium jnollugo och 

 Barharea vulgaris redan blifvit ganska allmanna. Bland 

 senare inkomna markas Loliiim Haliciun, Plantago lavceolala 

 samt Arahis hirsiita, Cerastium arvense, Plantago media och 

 Thymus chamaedrys, af hvilka de 4 sistnamda antraffas 

 blott pa en for 3 a 4 ar sedan med timotej och klofver 

 insadd artificiell ang pa Ridals agor genast ofvanom inkorsva- 

 gen till Nummela station. De tyckas halla pa att sprida sig, 

 men troligt ar att de, da angen ater maste gifva plats at akern, 

 skola forsvinna. 



Sasom redan blifvit niimdt aro angarna i Viktis i allman- 

 het fuktiga, ehuru de fiesta af dem genom dikning o. s.. v. 

 blifvit mer eller mindre torrlagda. Salunda utmarka sig de 

 fiesta strandangar oaktadt sin naturliga fuktighet genom stor 

 frodighet, hvartill kommer deras rikedom pa vanliga strand- 

 vaxter. Dock finnas afven egentliga fuktiga angar med spar- 

 sam gras- och ortvegetation; om ocksa arternas antal ar ganska 

 stort, frodas dar mest Salices, mossor (Bypna, Aulacomnion 

 och Sphagna) samt starrgras (mest lagvaxt Carex caespitosa), 

 hvarfor de knappast bargas. 



Gardarna och boningarna aro ofta belagna pa eller 

 invid faltbackar, hvarfor vegetationen kring dem afven ofta har 

 en faltbackartad karaktar. Pa grasrikare platser antraffas van- 

 liga angsvaxter, och pa mull- eller lerrika stallen hafva manga 

 akervaxter slagit sig ned. 



