Acta Societatis pro Fauna et Flora Fennica, XI, n:o 8. 7 



vuxeii tallskog. Holmar finnas dock, hvilkas vegetation ofvei- 

 enstiimmer i det niirmaste med Brandos. Pa sjiilfva Kumlinge 

 landet iiro omgifningarna kring byn pa vida striickor fullkom- 

 ligt kala med nakna biirgshojder och dalarna emellan dem upp- 

 tagna af akrar. 



Hvad den fasta barggrunden betriiffar •''), bildas den i om- 

 ladets nordostra delar af rapakivi. Tofsala och Gustafs utgora 

 niimligen delar af det skarpt begransade rapakiigvebit, som 

 sedan striicker sig at nordost i-nat land genom Vemo och sodra 

 delen af Lokalaks. Samma biirgart (eller en diirmed besliiktad 

 faltspat-porfyr) upptriider annu inom ett inskrankt omrade i 

 norra delen af Brando, och slutligen utgora klipporna och ska- 

 ren norrut fran Enklinge de yttersta forposterna mot oster af 

 det alandska rapakivi-omradet. For ofrigt iiro gneiser af olika 

 slag, glimmergneis, hornblende- och granatgneis de forherskande 

 inom omradet, medan graniten endast stall vis sasom t. ex. i 

 nordligaste delen af Brando, pa en del holmar horande till 

 Aselholm och Appelo byar ar dominerande. Gangar af en trapp- 

 artad diabas iiro ej siillsynta inom Brando och Inio. Kristalli- 

 nisk kalksten triiffas pa nagra fa stallen i Brando skiirgard och 

 ej i namnvard miingd, utom pa Harholm, horande till Jurmo 

 by i nordligaste delen af socknen. Hiir har man t. o. m. i ti- 

 den brutit kalksten fran den miiktigaste af de gangar, som ge- 

 nomsiitta holmen. 



Nagot biirg af mera betydande hojd finnes naturligtvis 

 icke, men i jamforelse med t. ex. den nylandska skargarden 

 maste man beteckna holraarna hiir som i allmanhet starkare 

 kuperade och mera hogliindta. Delta giiller sarskildt vissa par- 

 tier af skiirgarden som t. ex. Inio kyrkland och nagra af de storre 

 holmarna diiromkring, norra delen af Brando m. fl. Hiiruti 

 paminna dessa trakter ej sa litet om Nagu skiirgarden med 

 dess brant uppstigande biirgholmar, hvilka bidraga till att for- 

 lana trakten i fraga en sa tilldragande karaktar. 



■■•) Jfr kartblaclen n:o 10 och 16 af »Finlands geologiska undersok- 

 nin2> afvensom de dartill horande beskrifningarna. 



