Acta Societalis pro Fauna et Flora Fcnnica, XI, n:o 8. 31) 



lillsammans. Aro sluttningarna brantare mot siinkans midt, sa 

 intages denna af en mindre vattensamling med fri yla, vanligen 

 hysande ymnig Fotcmioge'on natans. 



Mosstacket iir liitt och yppigl och bestar fornambgast af 

 Sphagna (cf/mhifoliurn, acutifol'mm, squarrosum), jamle Gi/mno- 

 cijhe pahistris, Hijpnum wicinatum ocb Folijtricliinn ccmmiine. 

 Pa tufvorna finner man tinnu Pohlia nutans! Georgia pelhtclda! 

 Polytrichum jiinij)eyinum och gracile, Dicranum ScJiradtri och 

 scoparium, Brachytliecium salrhrosum, Hylocomium triqiietnim, 

 splenclens {squarrosum), Hypnum Schreheri (underordnad) m. fl. 



Risen aro pa tufvorna yppiga och forekomma i foljande 

 arter: Empetnim, odon, blabar, Hngon (spars.), Oxycoccus^ Lyco- 

 podium annofimim (spars.). — Ort- och griisvegetationen ar jiim- 

 forelsevis underordnad och bestar af mera spridt vaxande arter 

 utom nagra ymniga karaktiirsvaxter. Som sadana torde fa anses 

 forst och friimst Cornns suecica (ofta stallvis nastan allena 

 radande) afvensom Comarum, EriopJiorum anynstifolium,. Carer 

 vulgaris^ C. canescens. Mer eller mindre alhnant och ymnigt 

 forekomma vidare: Equisetiim silvaticum, Aspklmm fil/x mas och 

 spinulosum (vid tufvor), Majanthemum, Orchis macnlnta, Peiice- 

 danum, Potentilla tormentilla, Trientalis, Lysimachia vulgaris, 

 Melampyrum pratense, Menyanthes (mera vattensjuka stall en), 

 Luzula pfilosa, Carex panicea, ampuUacea och ves/caria. Mer eller 

 mindre sallsynt och sparsamt dessutom: Equisetum limosum, 

 Phegopteris dryopteris, Viola pahistris, Ranunculus flammula, 

 Lysimachia thyrsi flora, Juncus fill for mis, Scirpus silvaticus (r), 

 Agrostis canina, Deschampsia flexuosa, (D. cwspitosa), Carex 

 irrigua (oppna, sankare stiillen). 



Nu beskrifna standort finner man ocksa pa manga skiir, 

 om ock ej typisk sa dock rati val utbildad. Af annat slag 

 aro de ytterst tata Salix-snar, som ofta frodas i smiirre, fuktiga 

 siinkor pa de storre holmarna. Utom Salix cinerea och aurita 

 innehalla de vanligen Rhamnus frangula, bjork och al. I sadana 

 snar viixa bl. a. Calamagrostis lanceolata och phragmitoides. 



Annu bor en standort framhallas, da det giiller att karak- 

 tiirisera Brando skiirgards vegetation, niimligen hassellundarna 

 De forekomma ytterst talrikt; pa alia storre tingesholmar intaga 



